Subtitrarea: Al_Mic/Zeeko. Subtitrari-noi Team.
www.subtitrari-noi.ro
Uită-te la noi, plimbându-ne de colo-colo,
mereu suntem grăbiți, mereu suntem în întârziere...
Cred că de asta îi spune rasa umană.
Ce am creat noi mai mult în lumea asta, este conexiunea.
Unor oameni li se întâmplă la prima vedere și atunci știi ce știi.
Destinul lucrează într-un mod magic.
Și asta e bine pentru ei.
Ajung să trăiască într-un cântec pop, într-un tren expres.
Dar asta nu este adevăratul mod în care merge.
Pentru noi ceilalți este mai puțin romantic.
Este complicat, e un dezastru. Este vorba de timpul nepotrivit,
când este îngrămădit de oportunități
și să nu fi în stare să spui ceea ce trebuie să spui,
când trebuie s-o spui.
Cel puțin așa a fost pentru mine.
Taxi, taxi, urcă-te în el.
Fată grasă pedalează. Târfă arătoasă.
Față de porc, față de porc.
Vino la mama. Față de porc, vina la mama.
Față de porc, vina la mama.
Am o față de porc. Față de porc, hai la mama.
Față de porc... Am o față de porc...
Voce de bărbat, voce de bărbat mic. Ochi mici, voce de bărbat mic.
Ochi mici, voce de bărbat mic.
Ochi mici, voce de bărbat mic care se uită la mine.
Nu ai ochi mici și nu ești un copil.
El așa a spus și asta e de rău. Și așa e, sunt un băiețel cu ochii mici
care nu ar trebuie să poarte vestă.
E un nebun din colțul străzii.
Kassie, asta e și ideea, nimeni nu este politicos.
Eram o reflexie roșie a tipului ăsta și am fost prins la mijloc.
Nu pot să cred că asta încă te deranjează, Wally.
Mă deranjează.
Am ceva noutăți, te rog... vreau să-ți arăt ceva.
Mai întâi vreau să-ți arăt eu ceva. Uită-te la asta.
- Ce este? - Se pare că am o tumoare.
- Ești așa un pămpălău. - Nu este un apus de soare.
- Ești așa de obositor. - Sănătatea mea te obosește?
- O să mă ocup de moartea mea mai târziu. - E rândul meu. Vezi asta?
Da.
Este raportul dolar/yen, l-am cumpărat acum o săptămână.
Bravo ție.
- Acum uită-te la el în felul ăsta. - Da, invers.
Da, dacă cineva pe care îl știi are stocul acesta. Ce sfat i-ai da?
- Nu știu, sunt baze financiare, știi tu... - Ceva simplu, nu te mai reține.
- Trebuie să vinzi aia, se duce în jos. - Exact.
Wally, așa arată fertilitatea unei femei de la o anumită vârstă.
- Și? - Și aș vrea să fii primul care știe...
- Ca o să am un copil. - Ești însărcinată?
Nu, nu încă, dar lucrez la asta.
Am fost la doctor. A spus că nivelele mele sunt foarte bune.
Și a spus că mucoasa mea interioară este minunată.
- Mulțumesc pentru asta. - Apoi, a început să vorbească de vârsta mea
și eu chiar începeam să aud de timp și de ce să aștept.
Știi tu... am început să...
Poți să te oprești din a face sex cu mâncarea?
- Scuze, știi că fac asta în mod normal. - Și apoi mi-am spus, pot face asta.
Am un loc de muncă grozav în televiziune
și nu am nevoie de un bărbat ca să am un copil.
Tehnic vorbind, ai nevoie. De unde toate astea? E vorba de Paul?
Pentru că dacă este, de ce nu îl încadrezi într-un dezastru de-al tău
și mergi mai departe?
- Asta nu are nimic de-a face cu Paul. - Eu cred că are.
- Și mulțumesc că ai adus vorba de asta. - Tot ce spun este...
Nu te crampona de asta, trebuie să te uiți la relația ta
ca la un avans al următoarei etape. Descurcă-te cu cea dinainte.
Știi ce, m-am săturat să mă gândesc cum ar trebuie asta să fie, da?
Sunt pregătită s-o fac acum. Viața curge.
- Asta e dintr-o reclamă? - Nu.
- Oare? - Da.
- Ai cumpărat DVD-ul? - Unul, dar a fost ceva ce m-a impresionat.
Wally, știi ce? O să fac asta. Vreau să am un copil.
Și caut în piață niște... material seminal "spermă".
- Și... - Și?
Și vreau să mă ajuți să găsesc.
Și cum o să faci, o să le ceri CV-urile, te uiți după sportivi?
Știi, toate lucrurile acestea sunt o prostie. Am auzit de o femeie din Queens,
credea că cumpărat sperma unui tip sportiv și se pare că era de la un vagabond.
Nu ai auzit asta.
Copilul a devenit vagabond și încearcă să vadă ce a pierdut.
- Ai inventat toate astea. - Oare?
De ce ești în trenul ăsta?
Pentru că nici pe departe nu am terminat de vorbit despre asta.
Wally ești un vortex. Am patru interviuri săptămâna asta
și trebuie să mă pregătesc pentru unul, bine?
Ascultă, dar ce e în neregulă cu sperma mea?
- Sperma ta? - Merge.
Nimic, sunt sigură că ai o spermă grozavă.
Da, așa este.
Dar știi tu, noi suntem cei mai buni prieteni, nu e ciudat? Asta e ciudat.
- E ciudat, ai dreptate. - Altfel... cum să spun asta.
- Tu ești un pic nevrotic. - Așa e.
- Ești un pic absorbit de tine și pesimist. - Am înțeles.
Nu sunt pesimist, scuze, sunt realist.
- E o diferență mare. - Ei bine, nu e vorba despre tine, bine?
- Fie că te împaci cu asta sau nu... - Te rog nu o spune...
Viața curge.
Ar fi luat sperma dacă o loveai peste față. Ce, te ia drept prost?
- Ești gelos, e ceva natural. - Ba nu sunt.
- Nu sunt gelos. - Ai de-a-face cu treburi grele.
Ai tot dreptul să fii supărat. Te-a pus în zona prieteniei.
Acum șase ani, frățioare.
E un loc rece și neospitalier mediu
pentru bărbații care sunt niște specii pe cale de dispariție și acum
vorbim despre sperma ta. Care este depreciată de ea...
- Asta trebuie să doară. - Să fie clar, nu m-a pus în zona prieteniei
Ne-am pus amândoi în zona prietenilor,
e un loc neutru și tu știi asta.
Nu și cu voi doi.
Ai avut șansa ta cu Kassie și tu, Wally ai încercat și ai eșuat.
Am încercat... ce înseamnă asta?
Ai dăruit prea mult, prea repede. E modul cel mai rapid de a ucide romantismul.
Trebuie să ascunzi nebunia măcar pentru început.
Ca să fiu clar, care dintre cele trei căsnicii eșuate ale tale
te-a învățat lecția asta?
- Toate trei sunt speciale și sofisticate. - Exact.
- Apreciez sfatul, dar sunt bine. Da. - Ești?
Pentru că nu știu de ce mi-ai trimis un e-mail cu fotografia subbrațului tău.
Ți-am spus că am crezut că am o tumoare, și nu a fost subbrațul?
Sper.
- Spune-mi că nu l-ai invitat pe Wally. - Bineînțeles că l-am invitat.
- Pentru că o aduce pe fata aia de pe net? - S-a despărțit de el.
Șocant. Știi că am un orgasm mult mai mult de cât o relație de a lui?
Termină. Îmi pare rău.
Acestea sunt subiectele care se vor discuta, părinte.
Știu că Wally e puțin incomod, dar cel puțin spune ce este, știi ce vreau să spun?
Când lucrurile devin prea intime, el ridică un zid.
Nu am încredere în nimeni mai mult, mereu mă apără.
Am înțeles, Kass, e un tip bun dar e total indisponibil.
Nimeni nu e total indisponibil.
Haide, vreau să zic, trebuie să fie cineva și pentru el.
Gata.
Sper ca petrecerea asta să nu iasă nasol.
- Trebuia să-i iei lui Debbie un cadou. - Haide.
E 30-a ei aniversare, e foarte vulnerabilă.
Mă îndoiesc că are doar 30 de ani, îmi pare a fi mai bătrână.
Uite ce am decis, vreau un donator cu care să mă întâlnesc.
Vreau pe cineva pe care să-l privesc în ochi.
Să-l țin de mână, dar nu pot face asta prin banca de spermă, nu?
Deasemenea, vreau spermă proaspătă, nu vreau congelată.
- Nu congelată. - Congelată este reconfortant, totuși.
- Ce fel de calități vrei? - Simțul umorului.
E cel mai important.
De ce spun femeile mereu că simțul umorului e cel mai important lucru,
când știm că asta e o minciună?
Bine.
- Atunci, înălțimea. - Nu.
Dar, știi tu, amuzant și înalt.
- Haide, Wally, nu vrei să dansezi cu mine? - Nu, eu nu petrec, fato.
- Vreau doar să privesc, știi? - Ești așa un anti petrecăreț.
Nu vreau să-ți stric momentul, faci o treabă grozavă să strici petrecerea acolo.
Te-ai îmbrăcat pentru petrecerea mea, e așa frumos.
Cu plăcere.
Genial.
Bine, cine mai dansează cu mine?
E o petrecere amuzantă.
Am lucrat la astea.
Nu au făcut un box cinstit.
Ai dreptate, nu m-am gândit la asta, ai perfectă dreptate.
Hei, m-am plictisit, hai să luăm un kebab.
Wally, el e Declan, e regizor.
- Salut. - Salut, Wally.
- Wally e un prieten vechi de-al meu. - Are dreptate.
- Analist.
- Serios, vino cu mine. - Aș vrea să rămân.
- Nu prea cred. - Ce?
Wally, vrei să-mi aduci niște chipsuri?
Declan, știi, nu mai sunt, dar uite un sfat, du-te la colț și ia-ți.
- Hai să mergem. - Să luăm noi?
- Da. - Serios?
Da.
- Parcă nu voiai să ieși afară. - M-am răzgândit acum o secundă.
Doar puțin, bine?
- Ai văzut că te-am scăpat... - Las-o moartă.
Haide.
Ce?
- E căsătorit. - Divorțat.
- Minte. - De unde știi?
Pentru că are un semn pe deget unde ar trebui să fie inelul.
- Ce? - Doar nu crezi că e donator, nu?
Știi ce, nu știu, dar tot o fac.
Despre ce vorbești? Ai înnebunit?
O să-l lași pe căpitanul proștilor să fie tatăl copilului tău, nu te deranjează?
- Încă nu știu. - Bine.
Uite care e treaba, ești pe cont propriu.
Bine.
Wally... Wally!
Wally!
Declan, Declan.
- Kassie a trebuit s-o șteargă. - Ce?
- Kassie a trebuit să plece. - Unde?
A trebuit să se ducă la casa unui dealer, tipii ăștia sunt puțini paranoici, scuză-mă.
Și s-a dus acolo singură să cumpere niște droguri, niște Ecstasy și niște viagra.
- Te adoră. - Mă adoră?
Te adoră, parcă zici că e ca un măgăruș în călduri, o să vezi tu.
Uite adresa, trebuie să te duci chiar acum.
Du-te, serios, să pregătești și niște cuvinte de siguranță, bine?
Wally!
L-ai trimis pe Washington Hights?
Da, în Harlem era prea ușor, trebuia ceva mai bun.
Nici măcar nu voiam s-o fac.
E doar o idee, știi, mă gândeam la asta.
- De ce ești așa de ciudat în ultima vreme? - Nu sunt.
Ba da.
- Nu cred că ar trebui s-o faci, știi? - Ce?
Toată chestia cu copilul.
- Wally, încetează! - Nu e bine, nu e natural.
Dacă vei întâlni pe cineva mâine, bine? Poate peste 6 luni de acum.
Vă îndrăgostiți, dar până să realizezi asta e prea târziu.
De ce e așa de greu pentru tine să accepți?
Nu o să aștept o versiune a la ce ai spus tu care nu o să se întâmple niciodată, bine?
Nici eu nu am vrut asta. Nu am crescut în Minnesota visând la ziua în care voi pune
un anunț în ziar că caut un donator de spermă.
Dar sunt aici și asta se întâmplă. E înfricoșător și nu pot conta pe tine,
nu-ți pot cere sprijinul fără să emiți judecați.
Credeam că ești prietenul meu.
Da.
Cred că ar trebui să nu ne mai vedem o vreme.
Deja ai învățat să vorbești ca o mămică, nu?
Taxi.
Ne vedem mai târziu.
Nu sunt doar prietenul tău, Debbie, ți-am văzut prietenii.
- Te urmărește cineva, tipule? - Da.
- Să ghicesc, probleme cu Kassie? - Nu.
Nu e nicio problemă, nu ne mai vedem o săptămână, a zis că vrea o pauză.
- Vrea pauză? - Da.
Ce, ai șase ani?
Nu ai apărut la întâlnirea cu cromozomii și îți pune pauză?
Fă niște sex cu prietenele ei, Mars.
Bine, mănânci batoane de ciocolată la viteza a doua.
Nu e la 2. Cu siguranță nu e.
Iau puțină energie. Eu sunt în zona arderii grăsimilor.
Tu arzi mușchi, nu grăsimea.
- Aloha. "Bun venit". - Bună.
Mulțumesc.
Înțeleg, ești ocupată. E confuz, o să-mi mai pun un d-ăsta.
Mă descurc, ai văzut că am făcut asta de unul singur?
- Mă gândeam la ochii tăi. - Bună, Wally.
Bună.
- Ceva mai tare? - Nu, mulțumesc,
nu mă ating de chestiile tari în seara asta.
Cine face așa ceva? O petrecere pentru inseminare?
- E vreun doctor pe aici? - Da.
Doctorul Ollinson.
Tipul ăla? Care arată ca și când ar fi făcut medicina într-o tabără?
E profesor. Seara asta a fost ideea mea.
Așa o face toată lumea în ziua de azi.
Kassie o să se ducă în camera cealaltă. Noi o să plecăm
și o s-o lăsăm să-și facă treaba cu eprubeta așa mare.
Chestia asta nu ar trebui să fie curată? De ce e aici?
- Râd de tine. - Debbie, pune aia jos.
O să folosească un dispozitiv medical. Dar, știi tu, practic e același
lucru, deci...
Încântător.
Wally, ce e în neregulă cu tine?
Ai niște ioni negativi care sar ca puricii.
Încearcă asta, o să te facă mai puțin nervos.
Ce e asta?
Le-am furat de la mama mea. Sunt ierburi.
Dar ar putea avea proprietăți farmaceutice.
Dacă iau una, pleci?
Cred că ar trebui să schimb guacamolly. Știi, trece de la verde la maro...
la fel ca pulovărul ăla al tău.
Incredibil.
Asta e ceva ciudat.
- Numai Kassie ar face-o așa. - Da.
- Nu o știu așa bine. - Îți dau ceva de băut?
Da, mulțumesc, barmane.
- Eu sunt Wally. - Roland.
Eu sunt donatorul.
Da... Roland donatorul.
Eu sunt Wally, cel mai bun prieten a lui Kassie.
- Nu-i nimic. - Minunat.
Mă simt ca un trofeu.
Ești obișnuit cu asta, nu? Să te întreb ceva,
de ce faci asta?
- Ne-ar prinde bine banii. - Nouă?
Mie și soției mele. E chiar acolo.
- E frumoasă. - Da, mulțumesc.
E lumina vieții mele, e sufletul meu pereche.
- Pariez că e și aerul aripilor tale? - Da, da.
Da, nu câștig așa de bine dintr-un salariu de profesor. Sunt un profesor
asistent în Columbia. Predau tradițiile.
- Da? - Da.
- A sosit timpul, ești pregătit? - Bine.
Ai o cameră frumoasă.
- Ai totul pregătit, știi tu. - Mă cheamă datoria.
Mi-a plăcut să vorbesc cu tine, Wally.
- Faceți loc, a sosit vreme. - Fără presiuni.
- Bună. - Tocmai ți-am întâlnit vikingul.
- E minunat, nu? - Da, delicios.
- Ce faci aici? - Vrei adevărul?
Sunt speriată.
Am crezut că dacă o să fac o petrecere, știi tu, o să fie distractiv, dar...
e foarte înfiorător.
- Haide... - Crezi că sunt nebună, nu?
Cred că vrei să ai un copil și cred că asta e natural.
Nu ești nebună.
Ești în regulă.
Mulțumesc.
- Wally, tu înțelegi, nu? Înțelegi. - Înțeleg.
Unde îmi este coroana?
Voi fi bine, sunt doar puțin emoționată.
- Coroana e fantastică. - Pa.
Sunteți pregătiți?
Înainte să trecem la problema principală,
vreau să fac un toast pentru donatorul nostru, Roland.
- Da. - Roland, unde ești?
Uite-l.
- Cum a mers? - Debbie.
Deasemenea, vreau să fac un toast și pentru Kassie a noastră,
care ești o inspirație pentru noi celelalte de aici.
Iei taurul de coarne.
De Venus și o faci.
Pentru Kassie.
Este uimitor, o facem pentru noi.
Dumnezeule.
Îmi place cântecul.
Hai să dansăm.
Hei, Wally...
Da, sunt înăuntru, hei, folosește baia cealaltă.
Kassie.
- E cineva înăuntru? - Sunt aici.
Scuze.
- Capul meu, te rog? - Ești concediat.
Te duci de râpă. Ce naiba a însemnat aia noaptea trecută?
- Cum adică? - Ai venit la 3 dimineața la mine.
Stai puțin.
- Am venit la tine azi-noapte? - Da.
Și vorbeai niște baliverne, am avut coșmaruri după asta, omule.
- Ce am spus? - Nu știu.
Ceva de un viking.
Nu știu, că muzica era sinistră.
Și m-am speriat, e foarte întuneric noaptea.
Te-am urcat într-o mașină repede, m-a costat 40 $. Am făcut cinste.
- Leonard, nu îmi amintesc nimic din asta. - Ce?
Cum să nu-ți amintești? Știi că am strigat la un moment dat Diane Sawyer?
Diane Sawyer! Nu îți amintești asta, deloc?
- Diane Sawyer de la "Good Morning America"? - Da, apropo, mereu este așa de calmă, nu?
Foarte atrăgătoare, complexă. Cred că a fost mis... într-o lună.
Am fost la petrecerea lui Kassie și după asta...
- Cred că am leșinat. - Ai leșinat?
- Da. - Ai vomitat la mine acasă ca o adolescentă.
Chiar nu îți amintești nimic?
Nu, nimic.
Îți spun eu, ai nevoie de ajutor.
- Ce mai faceți? Bine? - Mulțumim.
Diane Sawyer.
Pentru o crimă care va spune puternic...
Oregon, locul...
Unde se anihilează conștiința...
- Chiar trebuie să vedem partea a 2-a? - Haide, devine din ce în ce mai bine.
Promiți?
Nu glumesc, e incredibil, ce încearcă tipul ăsta să dovedească?
- Kassie. - Te rog.
- Mie mi s-a părut extrem de convingător. - Nu e convingător.
E ca și cum ți-ai introduce personajul, știi?
Un personaj foarte mic, nestabil care...
- Sincer... - Sunt însărcinată.
O să-l facă pe rege să arate mai prost decât tipul ăsta, adică,
nu poartă pantaloni, e necesar.
Ai auzit ce am spus?
Da.
A venit la mine ca să-mi spună că se mută înapoi în Minessota.
Ceva de un loc mai bun de a crește copii și cu niște bunici iubitori.
Chiar mi-a prins bine partea a 2-a. Pentru că a trebuit să spun că
tipul dezbrăcat a ajuns să omoare multă lume și mi-a plăcut.
Peste două săptămâni, Kassie a plecat. A încărcat camioanele și au plecat.
Probabil a văzut ce greșeală gigantă a făcut cu viața ei.
Mi-a cumpărat un cățeluș terrier.
A trebuit să refac podeaua după o lună.
Ce văd oamenii în câini, sau mai rău, în copii?
Am promis că ținem legătura, dar pe cine păcălim, ea e o mamă singură
și eu locuiesc în New York.
Au fost felicitările de Crăciun și e-mail-urile, nimic altceva...
Și după șapte ani și două relații ratate,
un stoc de acțiuni care au căzut și nenumărate întâlniri "oarbe",
iată unde eram, exact unde Kassie m-a lăsat.
Unul dintre prietenii mei mi-a spus că ești încă singur, nu mi-a venit să cred.
Da, vezi tu, o să încerci să mă "scoți de pe piață" după prima întâlnire, Pauline?
- Da, mă gândesc la asta. - Să mergem mai departe.
- Bine, New Jersey? - De acolo ești și tu?
Pentru că trebuie să muncesc o grămadă ca să-mi permit a doua casă.
Totuși, asta ar putea fi o scuză, poate mă ascund de...
știi, trădarea New-Yorkului...
Care o să-ți creeze niște resentimente,
dar tu pari tipul de persoană care ar pune la suflet asta, nu?
Mai târziu te-ai fi autodistrus.
- Așa sunt. - Și eu sunt genul de persoană
care m-aș învinui pentru asta.
Și făcând mai mult muncă în oraș ca să mă obișnuiesc cu vina.
Bineînțeles, dacă sunt numai în oraș, o să ajung într-o cameră de hotel,
masturbându-mă în fața internetului.
Și tu o să fii acasă cu niște probleme de beție de după amiază.
Și eu o să ajung un burlac patetic de 50 de ani care poartă trening, în cluburi,
vorbind cu femei cu care nu ar trebui să vorbesc, pentru că înseamnă că te înșel.
Sau totul o să fie bine.
Mă gândesc, doar...
taci și zâmbești, nimic nu iese bine din gura ta dacă vorbești.
Aveți un mesaj.
Wally, sunt Kassie, ghici ce? Ne mutăm înapoi în New York.
Am o ofertă uimitoare de la ABC și i-am găsit o școală superbă lui Sebastian.
Deja exersează. Sună-mă, asta e foarte incitant.
Bine, pa!
M-am gândit, poate că după cină ne ducem pe la barul ăla de vin
la care mereu obișnuiam să mergem. Și cred că bătrânul ăla care mereu se dădea la tine.
- Cred că încă e în viață. - Dumnezeule, cât de bătrân este?
- Cred că are vreo 150 de ani. - Sebastian preferă alcoolul puternic.
- Sebastian? Nu o să fim doar noi 2? - Nu vrei să-l vezi?
Haide, știi ce, cred că ar trebui să-i iei un mic cadou.
- Sau mare. - Cadou mic, nimic mare.
Ei bine, îi iau...
- Îi iau un coș de baschet. - Nu e genul sportiv.
- Și ce ar trebui să-i iau? - Colecționează rame de fotografii.
- Rame de fotografii? - Da, e ciudat.
Și pune fotografii în ele.
Asta e foarte neobișnuit, Cassie.
- Debbie îți transmite salutări. - Serios?
- E bine aici? - Nu știu, fă cum vrei.
Ascultă, ne vedem în seara asta, bine?
Wally, mulțumesc că mi-ai respins cererea de prietenie.
- Ai auzit? - Poți să-i spui lui Debbie
că face parte din planul meu măreț de a o scoate din viața mea.
- Da... nu-i pot spune asta. - Nu-i nimic.
- Bine. - Ne vedem mai târziu.
Bine.
Bună, o caut pe o doamnă tânără care... uite-o acolo.
Scuzați-mă, domnișoară.
Bună.
- Arăți minunat. - Uită-te la tine.
- Cine te-a învățat să te îmbraci? - Nimeni, despre ce vorbești?
Îmi place.
Ce face Sebastian, unde este?
E acolo. Ascultă, dacă se comportă ciudat să știi că are probleme cu adaptarea locului.
Dar se uită la pești.
Cred că o să fie bine.
Matthew, haide este timpul să mergem.
Cred că am tulburarea psihică Sims.
M-am uitat la rechin și nu am simțit nimic.
Nu știu ce e asta, dar sunt sigură că nu o ai.
Scumpule, el e unchiul Wally, salută-l.
- Bună. - Bună, Sebastian.
Tulburarea psihică Sims. Îți atacă emoțiile,
lipsa de interes și de plăcere și a vieții sexuale.
Nu am fost destul de clară cu privință la site-ul Web M.D?
Sebastian, uite, Wally are un cadou pentru tine.
Să vedem ce ți-a luat.
Da, am. Uită-te la asta.
Atât de drăguț, Wally. Foarte drăguț.
Este de argint, una de ediție.
- Dar unde e poza? - Ce poză?
Cea care vine cu rama, e cea mai importantă parte.
- Ce? - Rama asta a fost folosită.
- Mulțumesc. - S-a făcut. Uită-te la asta.
Bine, băieți. Uite o surpriză uriașă.
Am sunat dinainte și am rezervat asta,
sunteți pregătiți pentru cea mai bună rață din lume?
- Nu pot să mănânc rață. - Cum adică nu mănânci rață?
Wally, știi ce le fac rațelor la fermele de apă?
Scumpule, cred că alea sunt gâște.
Nu, am citit și despre rațe.
Le bagă rațelor 7kg de mâncare forțată pe gât
printr-un tub de plastic care le bagă pe gât.
Am sunat la fermă și am ordonat asta.
Rațele au o boală de ficat și nu pot merge.
Natură e în criză și e doar un singur mamifer de învinuit.
- Ce se întâmplă aici, ce are? - E încăpățânat.
Ghici ce, asta m-a costat 48 de dolari
și o să fie cea mai bună masă pe care ai mâncat-o.
Nu o să mănânc, unchiule Wally.
Și o să te urăsc dacă o faci.
Bine, hai să nu mai spunem ură, scumpule.
- Am putea mânca orez cu sos. - Perfect. Orez cu sos.
E un compromis minunat,
unchiului Wally îi place orezul.
- Te place. - Glumești, nu?
Nu, asta înseamnă că te place pentru el.
Ascultă, îmi poți face un favor?
Îl supraveghezi tu câteva ore în weekendul ăsta?
Nu cred că...
Vezi tu, trebuie să mă duc la o orientare a părinților la școală și m-ar ajuta mult.
Deasemenea, cred că o să fie bine dacă stați împreună, știi tu, un timp de a vă cunoaște.
Scuză-mă. Bună.
Îmi poți aduce niște apă cu gheața...
și niște...
- Scuze pentru asta. - Nu te îngrijora, n-a fost scump, bine?
Voi renunța la cerealele. Sunt mai bune decât bananele.
Asta sună delicios.
E ca un fel de banană.
Scumpule, stai pe aproape. Nu e minunat?
- Doamne... - Crede că sunt lesbiană.
- Ce? - Cică sunt singura mamă pe care o știe
fără un tip C și crede că sunt lesbiană.
- Mami, pot să intru? - Nu, scumpule, trebuie să mergem acasă.
E foarte deștept și cuminte și consideră totul...
- Pur și simplu nu se plictisește. - Hei, a intrat înăuntru.
Da, face asta.
Ce e un tip C?
Asta face parte din povestea nașterii lui.
- Asta trebuie să fie bine. - E o poveste pe care i-o spun
despre cum a ajuns aici.
I-am spus că mami nu a avut un soț.
Dar l-a dorit așa de mult, încât nu a mai așteptat nici măcar o zi.
Și s-a dus la doctor.
Și doctorul a spus: Dacă ieși în lume
și te străduiești din greu, vei găsi o persoană specială care,
dacă o rogi foarte frumos,
îți va da spermă, ca s-o pot pune în burtica mea.
Am înțeles.
Am citit toate cărțile despre cum ar trebui să vorbesc despre asta...
și până când se întâmplă, nimic nu te poate pregăti.
Până în ziua în care copilul tău vine acasă plângând de la școală,
pentru că un șmecher i-a spus că e un experiment științific.
Bine, eu o să intru.
- Cine era? - Un mesaj, un mesaj de la Roland.
- Cine e Roland? - Tipul cu sperma. Donatorul.
- Încă vorbești cu el? - Da, l-am sunat când m-am întors.
- De ce? - E un motiv pentru care nu am vrut
ca donatorul să fie anonim.
Pentru că atunci când Sebastian o să pună întrebări, să am răspunsurile.
Și aș vrea să-l cunosc pe tipul ăsta, știi? Cred că într-o zi o să mă întâlnesc cu el.
Ce o să creadă doamna Roland de asta?
Nu e nicio doamnă Roland. Au divorțat.
Apropo, îmi pare foarte rău de divorțul tău.
Mulțumesc, nu-ți face griji.
Nu vreau să vorbesc despre sfârșitul căsniciei,
nu vreau să te plictisesc cu detalii despre cum m-a înșelat.
Să spunem că va trece o perioadă de timp
până când o să mai am încredere în cineva.
O să mă mărginesc la asta.
Da, corect.
Ascultă, nu ai nicio obligație să faci ceva
și știu că nu te așteptai să faci și altceva în afară de donare,
care, apropo, te-ai descurcat de minune.
- Nu voiam să... - Kassie.
Vreau să spun pe viitor, dacă o să înceapă să pună întrebări și...
- Kassie. - Da.
Am fost onorat să mă suni.
- Serios? - Mă întrebam de asta... de el și...
de tine și de cum a decurs...
Roland, ai vrea să vezi o poză cu el?
Mi-ar plăcea.
Să văd.
- E frumos. - Nu-i așa?
Trebuie s-o spun, Kassie.
Mă văd mai mult pe mine în el decât pe tine.
Nu am apucat să-ți spun asta pe atunci, dar chiar îți respect alegerea.
Felul cum ai făcut asta. Ai avut mult curaj.
A fost curajos și nu mai e mult curaj în lume.
- Ce? - Nimic, doar că...
- Ai spus ceva drăguț. - E adevărat.
Ei bine, asta a decurs mai bine de cât mă așteptam.
- La fel și la mine. - Da.
Mereu i-am considerat pe pinguini un mister.
Cred că Papa Charm e un mister.
- Am o petrecere de aniversare. - Da?
Bucură-te de asta, o să fie un moment în viață
când o să vrei ca omenii să nu știe când e ziua ta.
De ce nu ar vrea cineva ca lumea să știe de ziua lui?
Pentru că este nașpa să îmbătrânești.
Majoritatea oamenilor nu realizează ce sperau
și realizează că probabil nu o s-o facă.
Ajung să-și trăiască viața în negare
și ascunderea zilei de naștere a ajuns să facă parte din asta.
Te-ai speriat vreodată că o să ai boala Parkinson?
Nu chiar Parkinson, dar nu o să mint,
am avut crize de ipohondrie.
Ce e asta?
Gândește-te că ai o boală pe care nu o ai.
Dumnezeule, am asta.
- Vrei să-mi spui de noua ta școală? - De ce?
Pentru că ești copil și nu avem nimic altceva despre ce să vorbim.
Păi, nu vreau să vorbesc despre asta.
- Cum îl cheamă? - Aaron O'Connor.
Aaron O'Connor.
- De unde știi? - Pentru că am fost acolo.
- Ai fost în clasa mea? - Nu. Adică am fost în situația ta.
- Știi că trebuie să-l înfrunți cândva. - Nu vreau.
Atunci, probabil o să te bată, nu ai nimic împotrivă?
Păi, e mai mare de cât mine.
- Și știe karate. - E un tip bătăuș. Atunci...
uite ce...
- Trebuie să te comporți nebunește. - Ce?
Da, nebunește.
Da, nimeni nu se pune cu nebunii, te uiți la ei de parcă te doare-n...
- În bască. - De parcă te doare-n bască?
Da, de parcă te doare-n bască, de parcă nu îți pasă ce se întâmplă cu tine.
Ca și cum ai fi nebun.
Oamenii nebuni sunt ca mașinile nebune, sunt foarte imprevizibili,
niciodată nu știi ce o să facă și îi înspăimântă pe oameni.
Îl sperie chiar și pe Aaron O'Connor.
- Bine? - Bine.
- Arată la fel ca tine. - Nu e fiul meu.
- Câți ani are? - Cred că are 5 ani. 5 ani și ceva.
Ești tu, puțin mai mic.
Bună, vino aici.
Bună.
Am fost la zoo și m-am simțit bine.
Dumnezeule, sună așa de distractiv.
Ce ar fi să-mi arăți parcul?
- Îmi iei tu bagajul? - Da.
Ce altceva ai mai văzut?
Dacă te duci cu cowboy-i din nou,
în visul tău, o să te călătorești până în câmpiile din Colorado
și vei conduce vitele.
Dar nu vreau să omor indieni.
Nu trebuie să omori indieni, dragule.
- Dar dacă mă duc cu astronauții? - Bine.
Dacă o să te duci cu astronauții, asta înseamnă că o să te duci pe Lună
și o să conduci pe Lună, într-o mașinuță d-aia frumoasă
care are un steag în spate.
- Cred că o să merg cu astronauții. - Bună alegere.
Să te punem în pat. Și pe Lună plecăm.
Trebuie să decidem cine o să se culce cu Sebastian în seara asta.
- Rața, sau puiul ghinionist? - Puiul ghinionist.
- Puiul să fie. - Puiul!
Bietul pui.
E extenuat.
- Ce i-ai făcut? - L-ai făcut să adoarmă?
Da. La ce te uiți?
Mă uit la niște poze ciudate pe care le păstrezi din nu știu ce motiv.
Ca aceasta, nu a fost o alegere prea bună.
- A fost o alegere minunată, cum adică? - Nu chiar.
Și uite ce ciudat e că tu ești singurul care nu ești în costum.
- Cum să nu îmi placă? - Dacă aveam urechi de iepurași așa,
le-aș fi purtat.
- Era a doua noastră întâlnire, nu? - Da, cred că ai dreptate.
Și nu ne-ai făcut să dansăm pe muzica de la CSI Factory
toată petrecerea, cred că da.
- Cred că am făcut să facem asta. - Da.
Da, era trupa ta preferată pe atunci, erai ca un fan înrăit CSI.
Da, așa este, eram.
Și cred că m-ai sărutat la petrecerea asta.
Eram un personaj. Eram un iepuraș playboy.
- Te rog... - Cu-i pasă.
Ești conștient că ai fugit de mine în seara aia?
Trebuia să mă duci acasă.
Eu plecând când lucrurile devin puțin mai intense... nu sună a mine.
Nu e asta călătoria în care trebuia să merg și nu am mai mers?
Nu era a treia ta...
w ww. sub tit rari- no i.ro.
Mami, cred că vreau să conduc vitele.
- Eu o să... - Eu trebuie să plec să
mă schimb în pijama, te sun eu de dimineață.
Alo?
Hei, Leonard, sunt Wally. Sunt cam îngrozit.
- Da, iubito, pune-mi-o în gură. - Alo?
- Da, ce este? - Mănânci? Vrei să te sun mai încolo?
Nu, sunt bine, spune-mi ce te înspăimântă.
Ei bine, cred că...
Că într-un fel...
Uite care e treaba, am stat cu Sebastian mult în ultimele săptămâni și
sunt asemănările și coincidențele...
- Trebuie să-i spun astea lui Kassie. - Ce s-a întâmplat?
Acum vine problema.
- Într-un fel... - Da?
Este ca și când copilul ăsta e al meu.
- Dar nu am fost eu vikingul. - Copilul poate fi al tău.
Viking... nu știu ce spui...
Unde ești acum? Vino aici.
Stai puțin, de ce nu mi-ai spus asta înainte?
Pentru că... nu te înfuria pe mine, pentru că nu eram pregătit pentru asta.
Ți-am spus tot ce știu. Asta a fost acum 7 ani,
erai așa de beat și vorbeai niște baliverne, nu am știut că
tratamentul Diana Sawyer pe care i l-ai făcut vikingului a însemnat ceva.
- Ce înseamnă? - Ce înseamnă?
Roland e vikingul, vikingul e Roland. Nu înțelegi ce înseamnă asta?
- Cine e Roland? - Donatorul lui Kassie.
Roland e vikingul, deci, el e donatorul. Îmi pare rău că nu ți-am spus asta.
Bine, ceea ce spui tu e că el e donatorul...
- Și că s-a făcut un schimb. - Da.
Bine, ce fel de schimb? Cu cine?
Dumnezeule, doar nu crezi că aș fi putut să...
Ce să faci?
- Ajută-mă puțin. - Că aș fi schimbat ingredientul viking
cu a mea...
Cum de s-ar întâmpla asta? Încerc să-mi imaginez. Ai avut acces...
- La ingredientul lui, nici măcar nu știu... - Dacă am avut acces... nu știu...
Doamne, am un sentiment prost despre asta.
- Da, cred că am avut acces. - Serios?
- Îți amintești? - Da, am avut acces. Dumnezeule.
- De-abia aștept să văd unde duce. - Dumnezeule.
Cred că... Dumnezeule, era Sawyer în baie.
Kassie știa de Diane Sawyer? O invitase?
Dumnezeule.
Am schimbat-o.
Asta e exact ceea ce mă temeam.
- Ai schimbat-o, serios? - Am deturnat sarcina lui Kassie?
Asta e o veste proastă.
Cum de nu îmi amintesc asta?
Pentru că erai incredibil de beat
și ai reprimat totul.
Ți-am spus de câinii flămânzi de la subsol.
Știi, dacă nu îi hrănești și îi înveți, la un moment o să iasă afară
și să facă ceva prostesc, cazul de față.
- Doamne sunt o persoană îngrozitoare. - Nu, nu.
Leonard, trebuie să mă duc să-i spun.
Nu, nu, nu. Să-i spui lui Kassie? Nu, asta este... da, dar...
asta e o provocare așa de delicată.
Așa-i de cuviință, nu, Leonard?
Da, poate, nu vrei să vorbești... cu un avocat mai întâi?
Nu, nu-mi trebuie avocat, trebuie să mă duc să-i spun.
- Bine, dar înainte să pleci... - Da?
Dacă asta e adevărat, avem vești bune, felicitări, ești, ești tătic.
Sună groaznic.
Bună, Wally.
Bună, amice. Ce faci treaz?
- Insomnie. - Unde e mama ta?
- În baie. Mami, Wally e aici. - Bine.
- Ce faci? - Mă uit la televizor.
Nu, tu doar schimbi canalele.
Nu, mă uit la toate emisiunile deodată.
Ascultă, trebuie să facem asta mai bine,
pentru că o să fim unul în viața celuilalt mult timp.
De ce o să fim unul în viața celuilalt mult timp?
Pentru că, știi tu, sunt...
sunt prieten cu mama ta.
Asta nu înseamnă că ești și cu mine, dă-mi telecomanda.
Nu.
- Da. - Nu, Sebastian.
- Da. - Wally?
- Da? - Ce faci?
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Bine.
Afară.
Mă întorc imediat.
- Complet afară? - E mai bine, aproape am ajuns.
Ascultă, nu știu cum să spun asta, așa că o să încep cu...
Tu ești cea mai importantă persoană din viața mea.
Da...
E dificil. E cel mai greu lucru pe care i l-am spus cuiva.
Pentru că știi că aș face orice pentru tine, Kassie.
Ne știm de așa mult timp.
Deci, ultimul lucru pe care-l vreau este să te pierd.
Doar că unele lucruri trebuie spuse, chiar dacă sunt neplăcute...
Oprește-te, Wally.
- Cred că știu ce o să spui. - Nu cred că știi.
Wally, de când m-am întors...
Ne știm de așa mult timp, e evident că ne-am dus dorul.
Aș minți dacă aș spune că nu am realizat că e...
o energie între noi doi.
Câteodată o simt și eu.
- Energie? - Da.
Doar asta încercai să-mi spui, nu? Că ai...
sentimente pentru mine?
- Nu? - Nu chiar.
Dar...
Dumnezeule.
Ce...
Știi ce...
E sunt doar... e complicat, Wally.
Sunt ca... asta merge și
sunt prins în chestia asta cu Roland și...
- Îmi pare rău. - Ce?
Știi ce? Hai să terminăm, să ne spunem "Noapte bună".
Încă o dată îmi pare rău, tu înțelegi.
Tu înțelegi.
Sebastian, te rog, deschide ușa.
- Nu. - Chestia cu Roland?
Nu e un moment bun.
- Sebastian... - Ce chestie cu Roland?
Doar petrecem ceva timp împreună.
- Ca o întâlnire? - Da, presupun.
- L-a întâlnit pe Sebastian, el știe că... - Nu.
Am spus reguli specifice.
Lui Sebastian nu-i place de nimeni, așa că nu am de ce să fac asta.
- Sebastian. - Ce a făcut?
- De toate. - Ca o carte de credit?
- Te rog... - Sau un caiac?
- Nu știu. Ceva de un caiac. - Un caiac?
- Sebastian, deschide ușa acum. - E o zi bună.
Deschide-o singură.
- Ce? - Amândoi mă înnebuniți.
E nervoasă.
Are un prieten.
Câteva întâlniri nu înseamnă că are un prieten.
- Apropo, am 6 ani. - Ce ai spus?
I-ai spus doamnei din autobuz că am 5 ani, dar eu nu am 5 ani, am 6.
Ziua mea o să fie în curând.
Vrei să vii la petrecerea mea?
Da, Sebastian, o să fiu acolo.
- Bună. - Bună.
- Ce mai faci? - Bine.
Putem să vorbim de seara trecută? Nu am putut să dorm.
- Chestia cu energia.. - Wally, putem să uităm de asta, te rog?
- Dar am crezut că despre asta vorbeai. - Ei bine, nu.
O petrecere la înălțime...
Cine a spus că cei mici nu pot fi învigorați?
- Eu doar... - Wally, ți-l amintești pe Roland?
- Papa Genush. - Papa Genush.
Aveai Papa Genush pe toată cămașa ta de la petrecerea lui Kassie de acum câțiva ani.
- Erai isteric. - Da.
- Ce memorie... - Mulțumesc.
Unde e Sebastian? Vreau să-i dau cadoul ăsta.
E chiar acolo.
- Serios? - Nu.
- Iau eu asta pentru tine. - Cred că mă descurc cu asta.
- Nu chiar, hai că îl pun lângă celelalte. - Bine. Îl ai acum.
Roland e aici și se ocupă de daruri.
- Și de unde ai îmbrăcămintea asta? - Ce?
- E o costumație de alpinism. - Oare?
Da, mi-a luat-o Roland.
- Poartă-te frumos. - Aerodinamică. Bate vântul sus acolo?
- Nu mai contează... - Nu vreau să urc pe perete.
- Ce? Dar îți promit că o să fie distractiv. - Nu prea cred.
Sebastian, singurul motiv pentru care ținem petrecerea aici e ca să te sui pe perete.
Doar nu vrem ca pereții să fie o irosire, nu?
- Simți? - Unde voia cu adevărat Sebastian
să-și sărbătorească ziua de naștere?
- La adăpostul de animale. - La adăpostul de animale?
Ultima oprire pentru câini înainte să... oricum...
Credea că-i poate convinge pe oameni să spună "Câine".
- Deștept. - Dar asta e bine pentru el, știi?
Îl ține activ
și sportiv și...
- Dă-mă jos. - Ce face?
- Dă-mă jos. - Sebastian, e prea sus.
- E prea sus. - Dă-ți drumul pe funie, omule,
o să te țină.
- Da, fă ce a spus, dă-ți drumul. - Dacă se rupe?
Cel mai important lucru este să te distrezi.
- Da. - Nu vreau.
O să fii bine, numără până la trei și dă-ți drumul.
Mi-e frică.
Mă ocup eu de asta.
- Vin, amice. - Nu mai e așa de relaxant.
- Mă descurc eu, băieți, da. - Pleacă de lângă mine.
- Stai nemișcat, bine? O să te ajut. - Nu.
Dă-mi drumul maimuță uriașă, dă-mi drumul.
Oprește-te, ăla e cel mai stupid perete și asta e cea mai nasoală petrecere.
- Mami, nu vreau să fiu aici. - Ești bine, scumpule?
Ești bine. Îmi pare rău.
Haide să ne spălăm.
Asta e ceva nasol pentru tine, dar o să fie bine.
Da.
Nu te știu foarte bine.
Ce zici dacă bem ceva după asta?
Bine.
E cel mai frumos loc de pe Pământ, ai fost vreodată în Michigan, Wally?
Nu, eu am fost în Detroit.
Vorbesc de peninsulă, am o cabană acolo pe insula Nibash.
- Da. - Este în familie de 30 de ani.
Mă gândeam s-o duc pe Kassie acolo câteva săptămâni, știu că e prea devreme, dar
eu asta simt. Tu ce crezi, mai vrei o bere?
- Nu, mulțumesc. - Ești sigur?
Da, și...
Și eu trebuie să plec, ascultă...
mă bucur că am discutat.
Pustiul mă urăște, Wally.
Nu, nu, nu cred că Sebastian te urăște.
Ba da, mă urăște. Mi-a spus-o de câteva ori.
E ca și când ar avea...
- Alergii? - Da, exact.
Își face griji foarte mult, pune o groază de întrebări, e foarte...
- Nevrotic? - Da, ăsta e cuvântul.
Deci care e problema?
- Nu sunt chiar familiar cu asta. - Bine.
Nevroza este o formă intensă a introspecției, bine?
Trebuie practic trebuie să-ți spui că este introspect.
Este bine să fii introspect. In regulă?
- Are doar o opinie, un punct de vedere... - Da.
- O direcție... - Și tu ai asta.
- Despre ce vorbești? - Laturile astea mai dure...
Nu mă înțelege greșit, e minunat.
Mulțumesc. Ce nu ți se pare ție minunat?
Vezi? Iar ai făcut-o.
Asta e, ai concentrarea asta...
Dar ăștia suntem noi, Wally, suntem foarte determinați.
Poate că Sebastian mă respinge un pic, dar am să rezolv asta.
Viața îți dă și lucruri mai grele, asta e sigur.
Acum câteva luni îmi făceam planuri să am copii
cu o femeie pe care eram sigur nu o voi mai vedea niciodată.
- Acum câteva luni? - Da, exact.
Și acum sunt înnebunit după femeia care m-a plătit pentru sperma mea.
Ce zici de situația asta?
Lui Sebastian o să-i treacă, o să trecem peste.
N-are nevoie de norul acesta negru să-i atârne deasupra capului.
Ce crezi? Mai vrei o bere?
Tipul ăla nu se mai oprea din vorbit. Tot continua să vorbească.
Crede că este fiul său și mă credea cel mai bun prieten.
Îmi tot cerea sfaturi despre cum să fie un bun tată al fiului meu.
Este ca un coșmar. Îmi tot trimite mail-uri, se hlizește la mine.
- Vrea să merg să pescuiesc cu el. - Nu înțeleg de ce suntem aici.
Ca să schimb aceste rame pentru că Sebastian vrea altele
din argint noi.
E frumos din partea ta că te interesează de hobby-urile sale.
Dar cred că mai întâi ar trebui să te ocupi de chestia asta cu Kassie.
- De ce tot aștepți? - Știu asta. Bine?
Am tot încercat s-o fac, dar acum s-a schimbat totul.
S-a schimbat... Nu mai înțeleg nimic.
În acea noapte a crezut că noi avem energie.
- Interesant, n-am mai auzit asta înainte. Și mai ce?
Era foarte ciudat pentru că ea spunea că petrece foarte mult timp cu Roland...
- Dar ochii ei parcă strigau după ajutor. - Deci asta era?
Iar acum mă simt ca și când aș simți ceva pentru ea.
Serios? Asta crezi?
Au trecut doar 13 ani.
Te rog, Leonard, îmi tot repeți asta de o bună bucată de vreme.
Acum o spun eu.
Astea sunt vești bune.
- O iubești pe mama fiului tău... - Kassie s-a îndrăgostit de Roland.
Știu că aș putea salva toată asta doar spunând adevărul, dar...
Dacă fac asta... Pierd totul, corect?
Și dacă nu o faci?
Atunci n-aș mai fi niciodată mai mult decât "unchiul Wally".
- Asta nu-i bine. - Scuză-mă.
Ăsta e vechi, ăsta e nou l-aș vrea pe acesta în locul acestuia. Da?
Cu siguranță bunurile nu sunt...
Stați un pic, trebuie să răspund. Scuzați.
- Alo? - Wally? Slavă Domnului că ai răspuns.
Sunt în Michigan și...
- Ai fost cu Roland. - Da...
- Sunt cu Roland. Are o cabană aici. - Da, este în familia lui de 30 de ani.
Da, da, de unde știai?
- El mi-a zis. - Nu știam că voi doi... vorbiți?!
Suntem foarte buni prieteni. Ce-a fost sunetul acela?
- Trebuie să reîncarc telefonul. - Nu aveți semnal la telefonul mobil acolo?
Nu, pe insula asta nu.
Wally, Sebastian a vrut să meargă să petreacă weekendul cu Leam.
Pentru că a avut niște probleme în a-și face prieteni, l-am lăsat să meargă.
Dar apoi m-a sunat mama lui Leam ca să-mi spună că Sebastian are păduchi.
- Păduchi? - Stai liniștit, Wally, păduchi, nu lepră.
Poți, te rog să nu "Wallizezi" situația asta într-una mai rea decât deja este?
Stai un pic... mi-ai folosit cumva numele pe post de verb?
Da, da am făcut-o. O mai fac din când în când.
Wally, te rog, poți să mă ajuți un pic?
Am încredere în tine și ești unica persoană din New York
pe care o suportă. M-a tot frământat chestia asta.
O să iau primul zbor mâine dimineață pentru că seara asta nu mai e niciun zbor.
- Deci... - Ajunge.
Și ce vrei să fac? Să vin să-l iau și să-l duc la spital?
Nu trebuie să-l duci la spital, Wally. Sunt doar păduchi.
Atunci vrei să-l duc la tine acasă și să-l plantez în fața televizorului?
Ce vrei să fac?
Da, ar fi minunat.
Dar mai sunt câteva lucruri pe care să le faci înainte de a-l duce acolo.
Ai un pix la îndemână?
Mă întorc. Așteaptă-mă aici.
După ce îl iei pe Sebastian, oprește-te la magazin. Este exact la colț.
Cumpără niște saci de gunoi de mare capacitate, niște bonete de duș
și săpun pentru păduchi.
Doctorul deja i-a făcut o rețetă.
- Unde sunt sacii menajeri? - Aici sunt.
Mănuși, nu galbene, albastre.
Când ajungeți la mine
aruncă toate hainele lui într-un sac de gunoi
înainte să intre în cadă.
Așa, foarte bine.
Să dăm jos pantalonii...
Foarte bine Sebastian. Să intrăm în baie.
Să fii sigur că ține șamponul pe cap timp de zece minute
și orice ai face nu-l lăsa să-i intre în ochi.
Și în timp ce faci asta, poți să schimbi toate așternuturile.
Hai să spălăm asta
și asta...
Apoi împachetează toate pernele și animalele de pluș.
Asigură-te că sacii sunt închiși ermetic ca păduchii să se sufoce.
Pune totul la spălat la temperatura cea mai ridicată.
Îmi dai detergentul, te rog?
Chiar nu sunt suficienți pași. Mai putem adăuga câțiva?
Wally...
Orice ai face, Wally, încearcă să nu faci o tragedie din asta.
Și ai grijă să urmezi instrucțiunile și să-l speli pe cap.
Totul e bine? Ești bine?
Și încă ceva... E partea cea mai rea...
- Există pieptenele acesta mic. - Asta chiar nu se întâmplă...
- Ce se întâmplă? - Nu, nu, continuă să te uiți în față.
Nimic, totul e în ordine.
Sunt peste tot? Mișună pe capul meu?
Nu, totul e bine. Totul e bine.
Totul e în regulă.
- O să vomiți? - Nu, normal că nu.
Sunt ocupat cu omorâtul păduchilor.
- Ai mai găsit? - Cred că da.
L-am prins.
Bine, proaspăt ieșite de la uscător.
Oficial suntem despăducheați.
Sau cum s-o zice...
Am redus gradul de risc la DEFCON-1.
Sau suntem la DEFCON-5?
Trebuie să-mi dau seama cum merge chestia asta.
În regulă. Noapte bună!
Vise plăcute, bine?
Asta e colecția ta, nu?
De ce nu vrei să folosești niciuna din ramele astea?
De ce mă întreabă toată lumea asta?
Pentru că, oamenii vor să-și pună propriile fotografii în rame.
- Dar am deja poze în rame. - Dar nu-i cunoști pe oamenii aceștia.
Ba îi cunosc.
Uite... cum ar fi ei.
Aceasta este familia Owen.
Aceștia sunt dl și dna Owen, iar aceștia sunt cei doi copii.
El studiază vulcanii.
Dna Owen obișnuia să lucreze la un magazin de mascote pentru câini.
Ei bine...
E ciudat pentru că dl și dna Owen îmi par a fi fotomodele.
El e bunicul meu.
- Cel de aici? - Da.
Este tatăl tatălui meu.
Are o barcă pe care o folosește zilnic să pescuiască rechini.
Și știe multe lucruri.
- Știai că rechinii nu au oase? - Nu, dar acum știu.
El e unchiul meu, Rick. Este fratele mai tânăr al tatălui meu.
- Cel de aici? - Da.
Mi-a luat un iPod de ziua mea.
Dar cred că l-a furat de la cineva pentru că deja avea muzică pe el.
Cum arată familia ta?
Nu știu. Nu i-am cunoscut niciodată.
De ce nu?
Tata a plecat când eram foarte mic.
Poți să o păstrezi.
Vise plăcute.
Cred că ai pus prea multă făină, că ce ai acolo seamănă mai mult a pastă.
Ai putea să repari pereții cu asta. Trebui să mai pui niște apă, nu crezi?
- Bine. - Să ne gândim la altceva pentru clătite.
Ce-ai zice de bucățele de ciocolată?
Are mama ta? Sau unt de arahide.
- Poate. - Sau brânză. Să o facem altfel,
să facem mai degrabă o clătită pentru prânz.
- Îți place brânza? - Hai să punem păduchi în aluat.
Ce ți se pare atât de amuzant la ideea a-ți mânca păduchii?
Nu știu, pur și simplu e amuzant.
Dacă îi arzi, putem obține o textură mai crocantă,
așa că mai bine lasă. Bună!
- Bună. - Mami!
- Wally a păstrat păduchii morți. - Vino aici să-mi arăți.
- Vino aici. - Ai venit acasă!
Ce ai în borcanul acela? Păduchi?
- Glumești? - Wally i-a căutat și i-a numărat.
Îmi pare foarte rău, îmi pare rău că nu am fost aici, scumpule.
- Te iubesc. - Și eu pe tine.
Mă duc cu ei să mă uit la televizor.
Ce costumație drăguță.
Asta este... A început să mă mănânce și am folosit un pic de șampon.
Nu ai păduchi.
Aș putea să am păduchi.
Nu ai păduchi și îți mulțumesc,
apreciez tot ce ai făcut și că te-ai ocupat de el.
Da, cu plăcere. Cum a fost weekendul acela?
Bine, bine. Foarte bine.
A fost frumos, a fost liniște, a fost lacul...
Bunicul său a construit cabana din bușteni pe care îi prelucrau acolo
Așa că...
Cred că am să-l duc pe Sebastian acolo pentru două săptămâni.
- Da? Chiar atât de serios e? - Da.
Ne gândim să ne mutăm împreună.
Asta e... Adică, eu, Kassie...
E o greșeală. Cred că tipul ăsta e o greșeală.
- Nu fă asta. Nu-mi strica momentul ăsta. - Așteaptă, Kassie.
Kassie.
A fost căsătorit cu o altă persoană în urmă cu mai puțin de un an.
Poate că trece prin nu știu ce rahat și nu realizează,
dar te folosește pe tine și pe Sebastian.
Știi ce,
am crezut pentru scurtă vreme că chiar te-ai schimbat.
Dar nu ai făcut-o. Încerc să merg înainte cu viața mea,
iar tu ești exact același. Adevărul e...
că eu chiar sunt fericită.
- Chiar ești? - Da!
Roland este un tip foarte bun.
E... știi ceva? Doar pentru că nu ai riscat niciodată în viață
nu înseamnă că trebuie să mi-o distrugi pe a mea.
Cel puțin eu încerc să las pe cineva înăuntru.
Ar trebui să încerci și tu odată.
Asta dacă nu mai ai altceva să-mi spui.
Wally?
Serios, chiar nu mai ai nimic să-mi zici?
În sfârșit...
Wally, mersi că ai avut grijă de păduchi pentru mine.
Trebuie să încerci berea asta pe care a făcut-o bunica.
Sebastian, ce-ai pățit? Ce s-a întâmplat?
Eram la ziua de naștere a lui Aaron
și am făcut ce mi-ai zis tu să fac.
Nu știam că, Cornie era acolo.
I-a luat apărarea și m-am comportat nebunește.
Uită-te la fața ta.
Mi-a dat un pumn și după aia m-a lovit cu o sticlă...
și apoi m-a lovit din nou.
Chiar a crezut că sunt nebun.
Nu a mers, am încercat.
- Unde era petrecerea? - În parc.
- Care parc? - East End.
În parcul East End?
E la 20 de străzi distanță.
- Am să o sun pe mama ta să vină să te ia. - Nu.
Wally, tu trebuie să mă duci acasă.
Du-mă acasă, Wally.
Sebastian, de ce ai venit aici?
Pentru că am crezut că vei fi mândru de mine.
- Dumnezeule! Ce s-a întâmplat cu tine? - M-am bătut.
Doamne, de ce nu m-a sunat Donna? De...
E vina mea pentru că acum ceva vreme i-am zis să facă ceva stupid
și m-a ascultat, dar...
- A venit la mine. - A venit la tine?
Da...
- Ce se întâmplă? - Familia lui Roland e aici, luăm prânzul.
Cine l-a bătut pe puști?
Hai să mergem, scumpule. Dumnezeule, ești plin de noroi.
Haide, dragă. Hai să te schimbi.
- Hei, Wally. - Da?
Ce s-a întâmplat?
- S-a bătut cu un alt puști. - Groaznic.
Știi că asta îl va face mai puternic? Am încasat și eu câteva când am fost mic.
În general de la frații mei mai mari care sunt aici. Hai să-i cunoști.
Stai un pic.
Fii atent.
Mai stai pe aici. O să fie mișto.
Îmi pare rău, Roland.
Pentru ce?
Nu te doare atât de tare, nu?
Trebuie neapărat să vorbesc cu tine.
Să te comporți ca un nebun, Wally?
Adu-mi aminte să nu-ți cer sfatul când sunt bătută.
Ce vrei? Știu, sunt un idiot.
Kassie, asta nu poate să aștepte.
- Mă ocup eu. - Revin imediat.
Ce l-a apucat?
Vrei să încerci mazărea asta?
Bine, Wally. Ce este?
Uite-o! Kassie, Wally veniți aici.
Haideți, luați un loc.
- Ascultă... - Kassie!
Haide, și tu Wally.
Haide, ia un loc.
Toată lumea, ascultați aici.
Liniște.
Am câte ceva de spus.
Acum câteva luni...
Nu o să mint... Eram într-un loc obscur.
Eram într-o lume a durerii.
Kassie... chiar trebuie să vorbesc cu tine.
Nevasta mea... fosta nevastă, m-a părăsit pentru motive care nu merită menționate.
Aici, acum!
- Pe bune, chiar e important. - Încetează.
Porțile Raiului s-au deschis, iar vocea unui înger
s-a auzit din robotul meu telefonic.
Și sunt fericit să vă spun
vouă tuturor, că iubesc...
că viața mea e completă din nou.
Astăzi, Sebastian m-a speriat de moarte.
Wally, ia un loc, sunt pe cale să ajung la partea bună.
Îmi pare rău, Roland, ești un tip de treabă. Urăsc să-ți fac asta.
- Urăști să-mi faci ce? - Viața îți oferă și momente neplăcute.
Când Sebastian a avut nevoie de cineva azi, a venit la mine, Kassie.
Avea nevoie de mine...
Iar eu am nevoie de el.
Ce tot vorbești acolo, Wally?
Vorbesc despre ceva ce nu eram în stare să spun înainte, Cassie.
Am... am deturnat sperma pentru sarcină.
Eu sunt donatorul.
Poftim?
Am înlocuit sperma lui Roland
cu a mea în acea noapte la petrecerea ta.
Sebastian e fiul meu.
Știam că e un lucru nechibzuit și neglijent...
și teribil... M-am panicat.
Eu nu sunt ca tine. Știi?
Ție nu ți-e teamă de nimic, mie îmi este teamă de tot,
nici nu pot să risc, tu ai zis-o. Pe tine nu te sperie nimic și iubesc asta la tine.
Mă poți urî pentru tot restul vieții tale
și să nu mă ierți niciodată, căci nici nu mă aștept să mă ierți.
Doar că îmi frânge inima și mă omoară pentru că...
el m-a schimbat.
Tu m-ai schimbat.
Și...
Te iubesc.
N-am putut să spun asta înainte, dar o spun acum.
Și spun deasemenea că îmi pare rău.
Chiar îmi pare rău.
Ai dat noroiul jos de pe tine.
Să nu mai vorbești cu noi niciodată.
Ce-am pierdut?
Îmi pare rău pentru cererea ta în căsătorie, Roland.
Ce?
Dumnezeule...
Sunt mândru de tine.
Wally... e 4 dimineața.
Am făcut-o. Am făcut ce trebuia, Leonard.
- Haide înăuntru. - Mi-am înfruntat frica și i-am spus.
Foarte bine. Dacă e pe bune, e bine.
Am pierdut-o.
Și pe Sebastian la fel.
Ai făcut ce trebuie. Sunt mândru de tine, Wally...
- E ca naiba. - O să fie mai bine.
Am început să beau de la un non-stop.
Ar trebui să te duci acasă, Wally.
Ei sunt casa mea, Leonard.
M-am gândit la toate astea.
Și...
Nu poți să dispari din viața lui Sebastian.
Așa că...
e fiul tău.
Bineînțeles că poți să-l vezi, dar...
eu voi fixa condițiile.
Ce mai face?
Îi e dor de tine.
- Și mie mi-e dor de el. - Mult.
Cum se înțelege cu Roland? Bine?
Da.
Nu am putut să fac asta.
- Ce s-a întâmplat? La ce te referi? - Nu știu.
E afectiv, îi place când încerc lucruri noi...
Nu se transformă într-un nebun atunci când bea.
Nu geme când mănâncă.
L-am refuzat pentru că nu e ca tine.
- Vrei să te măriți cu mine? - Probabil.
Uită-te la noi.
Fugind de colo-colo, întotdeauna grăbiți.
Întotdeauna în întârziere.
Cred că de asta se numește rasa umană.
Dar uneori încetinește
pentru ca toate piesele să se așeze la locul lor.
Destinul lucrează într-un fel magic.
Și ești conectat.
Simți asta?
E miros de cărbune, gaz de brichetă, și părul meu ars de pe braț.
- Păcat că sunt copii pe aici. - Nu mă deranjează publicul.
- Nu? - Nu.
Dumnezeule, nu. Iubitule, uite, înghețata.
Du ăsta afară, dar ai grijă că unul dintre copii e alergic la lapte
și n-am nicio idee care ar putea fi.
- Cred că e blondul de acolo. - Ai nevoie să le sortezi?
- Ești sigură? - Da.
Mulți ani trăiască.
La mulți ani, draga Sebastian.
La muți ani.
Ce zici de asta?
Anul acesta, Sebastian s-a decis să-și dedice ziua de naștere unui câine,
un câine minunat, foarte jucăuș, care are doar trei lăbuțe
și are nevoie de un adăpost.
Așa că...
Și?
Și...
Câinele este următorul pe listă la adăpost că să fie omorât.
Asta ar fi îngrozitor.
Dar nu, nu e mort încă. E un câine fericit.
Hai să suflăm în niște lumânări. Aruncă-ne niște tort în față.
Nu suflu în nicio lumânare până nu ia cineva câinele.
Îl iau eu.
- Ăsta-i spiritul! - Mulțumesc.
- Are doar trei picioare...
Hai, pune-ți o dorință, scumpule.
Mai puternic.
Încă una.
La mulți ani!
Din când în când, cu toate lucrurile aleatorii...
Ceva neașteptat se întâmplă și ne împinge pe toți înainte.
Iar adevărul este...
că atunci când încep să gândesc,
când încep să simt,
poate, rasa umană
nu e o rasă deloc.
Subtitrarea: Al_Mic/Zeeko Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro.