- Cu ce te servesc? - Un burger și ceva de băut, te rog.
Cum vrei să fie burgerul?
Nu contează.
În regulă. Patru dolari.
- Mănânci aici? - Nu.
Îți aduc imediat comanda.
Mamă, de ce are fața așa?
Mănâncă, scumpule.
- A avut un accident? - Da. Acum mănâncă.
Nu vă mai uitați la mine!
Știu cum arăt.
Credeți că eu am vrut să arăt așa? Credeți că am vrut?
Traducerea și adaptarea: BRiLi Subtitrări-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Dinastia Han, în timpul domniei lor, își lăsa uneori dușmanii în viață,
desfigurându-i într-un mod cu totul grotesc.
Era un mesaj către toți cei care se opuneau domniei lor,
că vor muri, sau vor purta semnele sfidării lor.
Ei au înțeles efectul psihologic pe care l-ar avea asupra maselor.
Prețul plătit pentru acțiunile lor.
Până când terminau cu tine, moartea ar fi părut o bucurie.
Spune-i tatălui tău să-mi aducă o înghețată când iasă, bine?
Să fie de cireșe.
Bradley, ți-am spus de un milion de ori, lasă-l pe Ravi în pace și caută-ți alt loc.
Când am intrat în clasă, ăsta era singurul loc liber.
Atunci schimbă locul cu Bernard.
Continuăm. Vorbeam despre importanța vechilor metodelor chinezești,
despre credința lor în răsplata universului.
Ne-am luat cele mai tari costume pentru petrecere.
Parcă spun, "Ne place sexul, dar nu cu tine."
- Suntem atât de înfumurate. - Pe mine nu mă deranjează.
- Cine dă petrecerea asta? - Probabil Stephanie.
Încearcă să ne facă să devenim prietenele ei.
E o ratată.
Grozav. Îi bem alcoolul, îi distrugem casa, și o ignorăm în continuare.
Știți că o să ajungem în iad, nu?
O să fim cele mai bune de acolo.
Ăsta e planul.
Dumnezeule.
Uite-o pe târfa aia de Emily. Hai să râdem de ea.
Bună, păpușică.
- Vii la petrecerea cu costume? - Nu.
Haide, o să fie distractiv.
Poate o să ți-o și tragi.
- Da, unor băieți le plac ciudatele. - Da, Emily. Nu vrei să te distrezi?
- N-am fost invitată. - Poftim?
Adică noi am fost invitate, iar tu nu?
Nu înțeleg. Uită-te la tine. Cum e posibil așa ceva?
De ce sunteți rele cu mine? Nu v-am făcut nimic.
Nu suntem rele. Suntem doar sincere.
Cred că v-ar plăcea de mine dacă mi-ați da o șansă.
Mă îndoiesc.
Dumnezeule, doar n-o să plângi, nu?
- Dumnezeule. - Nu pleca. Fii prietena noastră.
Salut.
Workley e pe aici?
A murit acum opt luni.
Eu sunt nepotul lui. Am primit casa moștenire.
Îmi pare rău pentru pierderea suferită.
Numele meu e Parker.
- Eu sunt Dane. - Dane. Mă bucur să te cunosc.
Opt luni. Ce nenorocire, nu?
Eu am fost cu el în Vietnam.
Avem multe povești împreună.
Și, aveți de gând să faceți ceva curățenie pe aici?
Da.
Da, pregătim locul.
Cântă al naibii de bine.
Dacă ai nevoie de ceva, stau la câțiva metri depărtare.
Mulțumesc. Apreciez asta.
Nu vreau să-mi bag nasul unde nu trebuie,
dar planul ăsta al vostru n-o să meargă.
- Poftim? - Capcana.
Sunt prea solide. O să calce peste ele.
Ție îți trebuie capcane cu cușcă. Am o grămadă.
Da.
Poate. Mulțumesc.
Ți-am spus doar.
Bună, Ravi.
Da, acum mă uit la el.
Cred că e...
... înspăimântător, dezgustător.
E perfect.
Luăm petrecăreții cu mașina și îi ducem acasă.
Tripleții vor fi cu ATV-urile în pădure, având aceleași costume ca noi.
- Nimeni nu scapă. - Cred că e genial.
Toți anii ăștia în care ne-am uitat la filme de groază...
Ce alt prilej mai bun avem ca să ne folosim de ele?
Cred că știu cum să ne folosim de talentul lui Jack de cântăreț.
Ce? Tu nu miroși?
Mă omori.
- Frate... - Vine încoace.
- Prietene. - Vii cumva la noi?
Du-te înapoi în India, javră.
Bernard, cred că ăsta e al tău.
Mulțumesc. Mai treci pe la noi.
- Îmi pare rău. - Du-te la locul tău.
N-avem humus pentru tine.
Nu-ți face griji.
- Ce fac băieții mei? - Salut, Kurtis.
Fiți atenți. Joc în prima mea reclamă la televizor.
Aveți în față imaginea adidașilor Yums.
Reclama se filmează vineri. Vreau să veniți și voi.
- E minunat. - Nu se știe niciodată.
Data viitoare când mă vedeți,
poate o să fie pe scenă, premiat cu Oscar pentru cel mai bun actor.
Ravi, știu că aveai o cameră video.
Poți să vii să filmezi în culise?
- Mă ajuți? - Sigur.
Mișto. Deci ne vedem acolo?
Bine.
- Îmi place de Kurtis. - Și mie.
- Ai grijă să nu vină la petrecere. - Da.
El nu e ca ei.
Ce faci?
Vreau să veniți și voi... Filmez o reclamă.
Uite.
Dumnezeule.
De-abia aștept petrecerea de săptămâna viitoare.
- Ce? - Ți-o tragi cu Tommy.
- Cine ți-a spus asta? - Am văzut pe telefon, toanto.
"De-abia aștept să te gust din nou."
Târfă. Dă-l încoace.
- Nu e frumos. - Liniștește-te.
Suntem cele mai bune prietene din generală. De ce nu ne-ai spus?
M-a pus să promit că nu spun nimănui. Nici voi n-aveți voie.
Trebuie să ne ferim, dacă el se întâlnește cu Nadya.
- Mă duc deseară la el. - Glumeam. Nu spunem nimănui.
Și oricum, Tommy arată bine.
O urăsc pe rusoaica aia. Mă bucur că ți-o tragi cu el.
Totul e permis în sex și liceu.
"Mi-am dat seama că sunt foarte mulțumită.
"Am liniște în viață,
"și nu mă mai tem.
"Pentru prima dată în viață, nu mă mai tem."
Da, mamă?
Ce-i cu cutiile astea? Am văzut că ai împachetat ceva.
Am făcut puțină curățenie.
E totul în regulă? Ai fost tăcută în ultimul timp.
- Da, totul e în regulă. - Bine.
"O noapte.
"O ultimă noapte."
Vă mulțumesc că ați venit. Înseamnă mult pentru mine.
Cu plăcere.
Mă duc să curăț lentila.
- Mă întorc imediat. - Bine.
Ești destul de agitat, nu?
Puțin. Dar prind eu curaj.
Fir-ar!
Uite pe cine avem aici... E chiar Vagabondul milionar.
Ce mai faci, bin Laden?
- Sunt indian, nu arab. - Greșeala mea. Scuză-mă.
- Are punctul în frunte. - De parcă contează.
- Ce ai aici, scumpule? - Tehnologie.
Dă-o încoace.
Cercetează terenul pentru teroriști. Tu ce crezi?
- Gata cu gluma. - Nu e gata gluma.
Dă-o înapoi.
- Se pare că am prins un terorist. - Am prins un terorist, Bill.
- L-am prins. - Cum l-ai prins?
Se uita ciudat la freza mea.
- Îți amintești meciul? - Da...
Atât de aproape.
Bradley e la linia de 30! 20!
- 10! - Du-te!
- Eseu, Bradley. - Iar mulțimea înnebunește.
- De ce ai făcut asta? - Ușurel, domnișoară.
- Pentru că așa am avut eu chef. - Se mai întâmplă.
- Nu fii trist. - Ravi, au început.
- Ce se întâmplă? - Trei boabe într-o păstaie.
- Stăteam puțin la povești. - Ce-a pățit camera ta?
- Ce s-a întâmplat? - Voi i-ați spart camera?
- S-a stricat? - Din păcate, cred că da.
- Îmi amintesc. - Nu...
Da. Eu am spart-o.
Întrebarea e, ce mama dracului ai de gând să faci?
Ce ai de gând să faci?
Îți spun eu cum facem.
Dacă mă bați, îi cumpăr o cameră nouă. Ce zici?
Nu pot să te bat.
Nu poți să mă bați? Știu că nu poți.
Știi de ce?
Pentru că ești un laș.
De asta.
Știi de ce fac așa cu tine?
Știi? Pentru că știu că nu poți să mă oprești.
Marș de aici.
- Hai să lăsăm fetițele singure. - Cred că asta e a ta.
În curând.
Individual, substanțele sunt inofensive, dar dacă le amestecăm,
formează un compus caustic
care poate să roadă chiar și metalul. E foarte periculos.
Tema voastră e să găsiți două substanțe care au proprietatea asta.
Îmi pare rău. N-am reușit să repar camera.
Nu-i nimic. Nu e vina ta. Tu n-ai greșit cu nimic.
E timpul ca cineva să discute serios cu ei.
Acum e timpul.
Bradley, vreau să vorbim.
- Ce e? - Lasă-mi prietenul în pace.
Ai grijă.
N-o să-ți fie teamă.
Când o să vină timpul,
n-o să-ți fie teamă.
Te ajut, tată?
Am lăsat o scrisoare în cameră, în care am explicat totul.
Să nu-ți faci griji pentru mine. O să mă descurc.
Știu că o să te superi, dar am făcut ce am crezut eu că e bine.
Știu că tu o să fii bine, iar mama la fel, cu tine în preajmă.
Bine. Adio.
- Cum e? - Perfect.
- Câți o să vină la petrecere? - Toată lumea o să vină.
Știam eu că le putem folosi orgoliile în avantajul nostru.
O să fie o noapte pe care n-o vor uita niciodată.
- O să fim o legendă pe internet. - Da.
Vino să vezi asta.
- Dumnezeule mare. - Fii atent.
E tare.
Cred că știu ce e iadul.
Iadul e atunci când te trezești în fiecare dimineață,
crezând că suferința prin care treci în viață are o însemnătate.
Că într-un fel, dacă reziști,
înveți lecții valoroase.
Adevărul e că uneori, e doar suferință.
N-are nicio însemnătate.
Suntem doar marionete
într-un joc bolnav al soartei.
Haos.
Iadul meu e tăcerea.
Tăcerea care îți face urechile să țiuie.
Bucură-te de ea.
Eu trebuie să-i ascult pe părinții mei cum se ceartă toată ziua.
Farfurii sparte...
Roți scârțâind...
Plânsete...
Urăsc plânsetele. Mi-ar plăcea să fie tăcere.
Credeți că o să ajungem în iad?
Nu.
Am suferit destul.
După părerea mea, noi facem munca Domnului.
Facem dreptate în lumea asta.
De-abia aștept.
Mai simțit mai împăcată de când am vorbit pentru prima dată de asta.
Mâine o să fim toți împăcați.
Printre alte lucruri...
- Eu nu vin. - De ce?
Pentru că nu mă simt bine. Mă simt grasă.
Heather, ești atât de dramatică. Arăți grozav.
Da, dar nu mă simt bine.
- Mă doare stomacul. - Ți-am spus că nu mănânci burgerul.
Carnea roșie e pentru cei cărora nu le pasă cum arată, nu pentru noi.
Cred că o să mor.
Dacă nu vii tu, nu mergem nici noi.
O să te simți mai bine după o noapte de băut și sex.
Bine, dar dacă petrecerea e nasoală, putem pleca mai devreme, nu?
Scumpo, asta facem noi. Spargem petrecerile nasoale.
Hai să întoarcem câteva capete.
La naiba, nu văd pe nimeni. Știu că suntem la locul potrivit.
Sunt Edgar și Matty.
Bună, Nadya.
- Ce faceți, băieți? - Tommy, ce mai faci?
Cum merge? Sunteți pirați.
Doamne,
înțelegem ceea ce urmează să facem.
Dacă ne dai un singur semn,
o să întrerupem planurile.
Îți oferim o ultimă șansă.
Acum știi soarta celor care vor veni aici în seara asta.
Lăsăm viețile lor în mâinile Tale.
Păcat că n-a venit și Riggs.
Băiatul ăla și-a încurcat prioritățile.
Dacă eram eu în locul lui, renunțam demult la slujba aia de rahat.
Ce-i în seara asta? E timpul să petrecem, nu?
- E timpul să petrecem! - Da!
Să petrecem pe rupte. Mă înțelegeți voi.
- La naiba. - Rahat.
Deschide geamul.
- O să ajungem la închisoare. - Taci din gură.
- Dă geamurile jos. - Taci dracului din gură.
Dumnezeule.
- Lasă geamul jos. - Ține-ți gura.
- Coboară din mașină... - Liniștiți-vă.
- Mă ocup eu de asta. - Taci.
- Lăsați-mă pe mine să vorbesc, bine? - Taci din gură.
Prieteni, romani, compatrioți, ce faceți în seara asta?
Foarte bine, domnule polițist. Dumneavoastră?
Și eu fac destul de bine. Mulțumesc de întrebare.
Uite de ce v-am oprit...
Ai depășit limita de viteză cu 20 de km/h.
De asta v-am oprit.
Dar de ce sunteți în rahat, asta e cu totul altă problemă.
Nu înțeleg ce vreți să spuneți.
Nu înțelegi ce vreau să spun?
Nu...
Nu mă prosti, băiete.
Crezi că eu n-am fost tânăr odată?
Știu cum e să alergi după fete și să fumezi iarbă.
- Tu la ce te uiți? - Îmi pare rău.
Uite cum facem... Ce-ar fi să încercăm cu sinceritatea?
Sincer, asta e mașina fratelui meu. El fumează iarbă.
Noi nu fumăm deloc așa ceva. Nu?
- Nu-i așa? - Nu, domnule.
- N-avem iarbă. - Niciodată.
- N-am fumat iarbă în mașină. - Nu, domnule.
- Te aștepți să cred asta? - Da, așa speram.
Nu cred, așa că uite cum facem... Vă dau o singură șansă.
Dacă nu aud adevărul...
O să vă aștepte o noapte lungă.
Da, domnule polițist. Am fumat.
N-a fost greu, nu? Uite cum facem...
O să-mi dați toată iarba.
La cine e iarba?
- Acum. - Dă-i marfa!
E la mine.
Asta e toată.
Astăzi e ziua voastră norocoasă.
Știți de ce? Pentru că mă simt un bun creștin,
și cred că o să vă iert toate păcatele în această seara minunată.
- Mulțumim, domnule polițist. - Să vă mai spun ceva.
Data viitoare când mai treceți prin Rocky Branch,
- să știți în orașul cui vă aflați. - Da, domnule. Așa o să facem.
- A fost cât pe ce. - Dumnezeule...
- Vă vine să credeți? - M-am speriat de moarte.
- Glumiți? - Norocul a fost de partea noastră.
Nu ne-a luat toată iarba.
- La naiba! - O să fie seara noastră norocoasă.
Hai să mergem!
- Să înceapă petrecerea. - Da!
- Am pornit.
- Fă un cerculeț. - Bine.
Uită-te cum sar sânii ăia. Sunt un deliciu pentru ochii mei.
E cumva o dansatoare? Riggs!
Ticălosule.
- Credeam că ești la muncă. - Eram.
Dar camionul pe care trebuia să-l încărcăm n-a mai apărut,
așa că șeful m-a trimis acasă. Și eu ce-am făcut?
- Am venit să petrec cu băieții! - Ai venit să petreci cu băieții!
Băieți...
- Băutură. Hai să-i dăm ceva. - Să-i dăm!
Petrecere!
Practic, după asta am reușit.
La naiba. A venit și Kurtis.
- Cum a ajuns aici? - Nu l-am văzut urcând în mașină.
Nu-l putem lăsa să plece.
- N-a fost invitat. - Atunci soarta l-a adus aici.
- Lasă-mă să vorbesc cu el... - Nu.
A venit, aici rămâne.
Bine.
E timpul.
Știți ce trebuie să faceți. Nimeni nu pleacă.
- Hai să bem ceva! - Da!
De ce mama dracului sunt legat?
Trezirea, somnoroșilor.
Ce tâmpenie e asta?
Stați o secundă și limpeziți-vă mintea.
Ce-i asta? Un fel de casă bântuită?
Există o explicație bună pentru toate astea.
Asta e pervers.
Acum că s-a trezit toată lumea, să începem.
Am o veste bună și una proastă.
Vestea bună e că n-avem de gând să vă omorâm.
Vestea proastă e că o să vă doriți s-o fi făcut.
Unii dintre voi vor fi cruțați,
dar toți veți fi martorii ororii, la fel ca pe holurile școlii,
în timp ce priveați nepăsători la suferința prin care treceam.
Ceea ce n-ați înțeles prin conștiință, veți înțelege prin mânie.
Amice, despre ce dracu' vorbești?
Îți spun despre ce vorbesc, Miles.
E vorba de felul vostru de a fi.
Când o să terminăm, veți avea o altă perspectivă asupra vieții.
Nimeni n-o să vă mai privească la fel.
Veți fi schimbați pentru totdeauna.
Da, asta i-am spus și eu mamei tale noaptea trecută.
Prietenul meu are în mână un pistol cu bolt captiv.
Cu el se omoară bovinele, trăgându-le un cui în creier.
E considerată o modalitate umană, dar vă las pe voi să decideți.
Amice, ia ăsta din fața mea.
Cine mama dracului sunteți? Chestia asta e o prostie.
- V-am căpătat atenția? - De ce noi?
De ce voi?
Întrebarea asta ne-o punem și noi de ani de zile.
"De ce noi?"
De ce noi avem parte de bătaia voastră de joc,
de râsetele și de răutatea voastră copilărească?
Acum e rândul vostru să vă întrebați, "De ce noi?"
Cine sunteți?
E prea târziu acum ca să ne cunoașteți mai bine.
Dar dacă vreți să știți, noi suntem cei respinși, cei umiliți.
Noi suntem proscrișii.
Noaptea asta e noaptea noastră, așa că liniștiți-vă.
E singurul lucru pe care-l puteți face.
Vrea cineva să plece?
Haideți. Nimeni?
Nu se simte nimeni erou?
Tommy, vrei tu să pleci?
Da.
Vreau s-o iau pe Nadya cu mine.
Nu ești în poziția de a negocia.
Ar trebui să-ți faci griji pentru tine, nu pentru ea.
Dezlegați-l.
Mă duc după ajutoare.
Aduc ajutoare, bine? N-o să pățești nimic. Totul o să fie bine...
În fața ta, Tommy, e o ușă.
În spatele ei sunt 3 km de pădure, care duc spre autostradă.
Mult noroc, pentru că vei fi vânat.
O să aduc ajutoare.
Du-te și adu-le. Așa te vreau, Tommy.
Te iubesc, Nadya.
Patetic, nu-i așa? Atâta dragoste și bunătate.
Asta dacă nu iei în calcul faptul că te înșeală, Nadya.
Cu Heather.
Da. Toată lumea știa de asta,
dar au decis să-ți râdă în spate,
bucurându-se de faptul că nu știai.
Interesanți prieteni.
Vreau să vă gândiți bine și să vă întrebați,
"De unde a venit răutatea asta?
"Ce le-am făcut de mă urăsc atât de mult încât să facă asta?"
Gândiți-vă la asta ca la un examen,
cu o singură întrebare.
"Ce am făcut eu să merit asta?"
E o tâmpenie! Nu e corect.
Vreau să mă dezlegați!
Cine vă dă vouă dreptul să ne judecați?
Cine vă dă vouă dreptul să vă purtați precum Dumnezeu?
Știi Bradley, e foarte amuzant să aud asta din partea ta.
Dar ca să-ți răspund la întrebare,
Dumnezeu ne-a dat dreptul ăsta.
I-am dat șansa să oprească totul.
I-am dat șansa să vă salveze.
Dar el a ales să tacă.
Sper să ajungi în iad.
Sunt deja acolo.
În timp ce analizați situația voastră,
am un mic răsfăț pentru voi. Bucurați-vă de el.
Du-te dracului. Ia asta din fața mea.
Hai, nenorocitule! Nu mi-e frică de tine!
Vrei să mă omori?
Omoară-mă, nenorocitule!
Bernard!
L-ai omorât.
Ce i-ai dat?
Nu știam că ții atât la el, Bradley.
Pentru o persoană atât de afectuoasă,
îl vorbești mult pe la spate.
Dar nu asta e important.
Important e faptul că e viu.
Nu se poate mișca, dar poate simți,
așa că sunt sigur că îți apreciază dragostea și îngrijorarea.
Nu face asta.
Mai adânc, mai adânc...
Te rog. Oprește-te.
Ajunge! Te rog.
Trebuie să recunosc, a fost o performanță incredibilă.
Tu! Tu i-ai dat cheia.
El a fost singurul care mi-a luat apărarea. Am vorbit să nu-i facem nimic.
Greșit.
Noi am fost cei care ți-am luat apărarea. Ne-ai trădat.
Ce-ai făcut?
Consecințele.
Niciunul nu scapă de ele.
- Ajutor! - Ce naiba?
Ajutor!
Stai acolo!
- Omoară oameni. - Cine omoară oameni?
- Despre ce vorbești? - Cheamă ajutoare!
- Pentru ce să chem ajutoare? - Omoară oamenii acolo.
Cine omoară oameni?
Emily, e timpul.
N-avea dreptul să facă asta.
Ravi trebuia să aleagă.
Trebuie să terminăm ce am început.
Asta și-ar fi dorit și Ravi.
Te rog, dă-i drumul. Facem tot ce vrei. Te rog...
Ce îi faci?
E un amestec special.
La început, n-o să simtă decât senzația de rece,
apoi o mâncărime, iar apoi o arsură.
După aceea, va începe să-i topească carnea,
dizolvând-o atât de încet,
în cel mai dureros mod imaginabil.
Va deveni la exterior așa cum e și la interior.
Dezgustătoare.
O să vă bucurați să aflați că, Kurtis a chemat ajutoare.
Vestea proastă e că polițistul nu va intra pe ușă cu arma în mână.
Se pare că a primit un glonț în cap.
Lașule!
Ești un laș.
Ești un laș, ascunzându-te în spatele măștii.
Nu mă ascund în spatele măștii.
Asta e reflexia persoanei în care tu m-ai transformat.
Așa arăt în interior.
Sunt un monstru creat de tine.
Dă-ți masca jos.
Arată-mi fața.
Mi se pare corect.
Ar trebui să știi cine urmează să-ți schimbe cursul vieții.
Tu?
Ironia e că...
... tu m-ai ajutat să fac asta.
Mi-aș fi trăit toată viața cuminte, în umbră.
Dar tu nu m-ai lăsat să fac asta.
Trebuia să mă torturezi.
Nu e vina altcuiva, decât a ta.
Deschideți. Am nevoie de ajutor.
Deschideți, vă rog.
Ce mama dracului bați la mine la ușă?
- Vă rog, am nevoie de ajutor. - Aruncă arma.
- Vor să-i omoare pe toți. - Taci din gură, derbedeule.
- Vă rog... - Ți-am spus să taci.
Întoarce-te. Mâinile sus.
- Încă mai avem timp să-i salvăm. - Ți-am spus să taci.
Nu face asta.
Nu mă răni, te rog.
N-o implora. Nu le da satisfacția asta.
Te rog, nu mă răni.
Știu cine ești.
Ești fata de la școală, Emily.
Acum sunt Emily.
Eu sunt Andy.
Iar eu sunt Jack.
Faceți asta ca să vă răzbunați
pentru felul în care v-am tratat?
Îți trece prin cap alt motiv?
Îmi pare rău pentru ce v-am făcut.
Nu meritați asta.
Nu meritam.
Dacă ne răniți n-o să vă simțiți mai bine. N-o să rezolvați nimic așa.
Vă rog, încetați.
Dați-ne drumul.
Pentru că ți-ai cerut scuze,
nu o să te rănesc.
Mulțumesc.
Dar pentru generozitatea mea, trebuie să-mi faci o favoare.
Vreau să-i tai degetele lui Bradley.
Nu pot.
Tot o să primească ce merită.
Ori o faci tu,
ori o facem noi.
E singura cale prin care te poți salva.
Nu pot să fac asta. Nu pot să rănesc pe cineva.
Bineînțeles că poți.
Pe mine m-ai rănit.
Fără să clipești.
Nu pot...
E păcat.
Pun pariu că Bradley ți-ar tăia degetele ca să se salveze.
Nu-i așa?
Ce spui, Bradley?
Poți să scapi de o durere inimaginabilă,
dacă îi faci ei rău.
Nu.
Bradley, te rog...
Bradley, tu sau ea.
Știu că ai nevoie de degete ca să joci fotbal.
Cum ar fi viața ta fără oameni care să te aplaude?
Trezește-te.
Domnule, încă putem să-i salvăm.
Singura persoană la care ar trebui să ne gândim ești tu.
- Vă rog, chemați poliția. - Nu. Trebuie să înțelegi ceva.
Când vii la mine cu arma în mână și încerci să mă jefuiești,
- vor exista consecințe. - Nu încercam să vă jefuiesc.
- Încercam să cer ajutor. - Sigur.
Ai venit în mijlocul nopții cu arma în mână să ceri ajutor.
Se întâmplă tot timpul.
Știi pentru ce sunt medaliile alea?
Pentru că nu sunt prost. Am fost un soldat bun.
Dacă n-ar fi fost politicienii ăia lipsiți de coloană vertebrală,
am fi câștigat războiul, iar acum aș fi fost general.
- Dă-mi drumul. Trebuie să-i ajut. - Imaginează-ți...
Lupți un război, sângerezi pentru țara ta,
ca să fii tratat ca un vierme, chiar de țara care te-a trimis acolo.
Înțelegi ce spun? Am fost un erou.
Am salvat vieți.
Poți să fii din nou un erou. Cheamă poliția.
Toate la timpul lor.
Mai întâi să aflăm cine ești.
Ridică-l.
Bradley. Bradley!
Te rog.
Te rog, nu!
- Trebuie. - Nu!
Mă vor răni dacă n-o fac.
Mă vor răni.
Bradley.
Dă dovadă de curaj.
- Nu! - Începe. Așteptăm.
Bravo, Bradley.
Știam eu că poți s-o faci. Știam eu că poți răni pe altcineva.
Unul s-a dus.
Mai rămân nouă degete.
N-avem toată noaptea la dispoziție.
Vrei să se oprească?
Trebuie doar să capeți curajul de a provoca durere.
Poți face asta?
Vezi?
Toți avem o limită la care putem face lucruri inimaginabile.
Dacă chemați poliția, le mărturisesc lor.
Toate la timpul lor, băiete.
Bunicul meu a fost în Vietnam.
Tatăl meu avea doi ani când a fost împușcat în junglă.
Serios?
Nu sunteți singurul care a făcut sacrificii pentru țara asta.
Tata a participat la operațiunea "Furtuna deșertului".
S-a întors schimbat de acolo. N-a mai fost niciodată la fel.
De unde știu eu că spui adevărul?
Nu știu cum pot să vă dovedesc, dar spun adevărul.
Chiar și atunci când spun
că sunt niște copii care au nevoie de ajutor.
Eram la o petrecere. Ne-au drogat...
- Nu știm... - La casa Workley. Da.
L-am cunoscut pe Dane. E un băiat de treabă.
Dane.
Să ascultăm puțină muzică.
Jack. Luminile, te rog.
Emily.
Cred că are nevoie de puțină inspirație. Tu nu crezi?
Nu vreau să-l rănesc.
Merită asta.
- Nu se întâmplă așa ceva. - Ba da.
Ai două minute până ți se dizolvă pielea.
Taie-i degetele și înlătur amestecul. Grăbește-te.
Fă-o.
Nu.
Nu!
N-o fac.
Nu-mi pasă ce-mi faci, n-o să-mi rănesc prietenii.
Îți apreciez loialitatea, dar va trebui să suferi pentru ea.
Trimiteți poliția la reședința Workley. Avem niște...
Sunt niște negri care jefuiesc casa Workley.
Au tot felul de arme. Trimiteți toți polițiștii.
Știi cum mă cheamă?
Nici nu știi cum mă cheamă, nu-i așa?
Mă cheamă Dane.
M-ai torturat încă din copilărie.
Te rog.
Te rog, nu mă mai răni.
Nu mă mai răni.
Ești un laș. Știai asta?
Știi de ce o să te rănesc?
Pentru că n-ai ce să-mi faci.
Îți sună cunoscut, Brad?
Te rog, nu-mi tăia degetele.
Te rog, nu-mi tăia degetele!
Te rog, nu mi le tăia...
Bradley, Bradley. Bine.
N-o să-ți tai degetele.
Dar uite care e treaba... Cred că lumea e mai bună fără tine.
Dar cum am promis că nu te omor,
o să mă asigur că n-o să mai faci rău nimănui.
Îmi pare rău.
- Ce? - Îmi pare rău.
- Îți pare rău? - Îmi pare rău.
- Îți pare rău? - Îmi pare rău. Îmi pare rău...
- Îți pare rău, Brad? - Îmi pare rău.
Îți pare rău doar pentru că nu ai de ales.
Nu, îmi pare rău.
Iar asta înseamnă că nu-ți pare rău.
Am stat mult și m-am gândit cum să mă răzbun pe tine,
și indiferent ce-mi venea în minte,
nu mă simțeam mulțumit.
Răutatea și ura pe care ai băgat-o în mine, în atâția ani,
au făcut imposibil asta.
Dar am inventat o cale, Bradley.
Am inventat o cale prin care să-ți iau ce ți-e mai drag pe lume.
N-o să mai faci niciodată sex.
N-o să mai joci niciodată fotbal.
Și...
O să-ți petreci restul zilelor din viața ta amărâtă
într-un scaun cu rotile!
Ții minte ora de biologie, Bradley?
Am învățat că dacă îi secționezi cuiva măduva spinării,
va paraliza pe loc.
Probabil că nu-ți amintești lecția asta,
erai ocupat gândindu-te ce să-mi faci mie și prietenilor mei!
Ghici ce, Brad? Ghici ce?
M-am gândit și eu.
De fiecare dată când te urci în cărucior, să te gândești la mine.
Zâmbind.
În scurt timp,
soarele va răsări și se va termina totul.
Nu știți încă, dar toți ați participat la scrierea istoriei.
Întâmplările din seara asta vor rămâne vii o eternitate.
Noi am dat însemnătate vieților voastre.
Nu-i nevoie să ne mulțumiți.
Nenorocitule.
O să ajungi la închisoare.
Nu.
N-o să ajungem.
Ții minte când eram în anul doi de liceu, Riggs,
și te-ai oferit să mă duci acasă, pentru că ploua?
Ce importanță are asta?
Tocmai asta e, Riggs.
Acest act de bunătate
e motivul pentru care ai scăpat,
- pentru care nu ți-am tăiat limba. - Nu-mi pasă ce-mi faci!
Du-te dracului, Dane!
Duceți-vă toți dracului!
Chiar ai o gură mare, nu-i așa Riggs?
Îți apreciez curajul în fața pericolului.
Trebuie să precizez ceva despre sfidare.
Are o anumită noblețe.
Dar are și un preț.
Nu trebuia să-ți deschizi gura aia mare și proastă.
Am doborât doi.
Ești nebun, bătrâne.
Îmi pare rău că nu te-am crezut.
Nu-i nimic.
Dacă tu veneai noaptea la mine acasă cu o armă în mână,
nici eu nu te-aș fi crezut.
Lasă-mă să te întreb ceva. E adevărat despre tatăl tău?
A fost în armată?
Nu, am inventat totul.
Tata lucrează la o oțelărie. Și tatăl lui a lucrat tot acolo.
Nu vreau să fac și eu același lucru.
Da. Toate sunt la fel.
Trebuie să-i salvezi pe copiii ăia. Dacă nu, o să regreți asta.
Cum am regretat eu.
N-am salvat pe nimeni.
M-am ascuns.
Am încercat să mă salvez pe mine. Mi-ai privit prietenii cum mor.
Eram prea speriat.
Rezistă.
Da.
Riggs, asta o să doară.
Vestea bună e că așa ceva ți se întâmplă doar o dată în viață.
Dă-i drumul. Nu mă obliga să te împușc, Dane.
Îți sugerez să pleci, Kurtis. N-avem nimic cu tine.
Eu am ceva cu voi. Nu-mi place să fie tras asupra mea.
N-ai fost invitat la petrecere. Nu trebuia să vii.
Soarta m-a adus aici, să vă opresc.
- Taie-i limba. - Dacă o faci, vă omor pe amândoi.
Omoară-ne. Oricum nu avem planuri pentru o viață după ziua de azi.
Am făcut doar ce am plănuit.
Vorbesc serios.
Nu știu dacă ai observat, dar și noi vorbim serios.
Dane, ești prietenul meu, dar nu te pot lăsa să faci asta.
Mi-aș dori să fie mai mulți ca tine.
Atunci n-am fi fost aici.
Știu că Riggs e un nenorocit, dar nu merită asta.
Te înșeli. O merită. Andy, fă-o.
Trebuia să pleci când ai avut ocazia.
M-am săturat.
Și eu.
Toți suntem responsabili.
Kelly, te înșeli.
Chiar cred că m-ai fi plăcut.
Voiam doar să fim prietene.
Poliția! Nu mișca! Aruncă arma!
Sunt mulți ca noi.
Ți-am spus s-o arunci! Aruncă arma! Nu merită. Putem rezolva totul!
E prea târziu.
Cum arăt?
Bine. Trei, doi, unu.
Poliția a identificat criminalii fiind niște elevi nemulțumiți,
care au răpit, au sedat și au mutilat alți elevi.
Cu siguranță, procesul de vindecare va dura mult,
iar tot ce putem face e să ne rugăm pentru familiile victimelor.
Traducerea și adaptarea: BRiLi Subtitrări-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Gândiți-vă la asta ca la un examen,
cu o singură întrebare.
"Ce am făcut eu să merit asta?"
Mamă, de ce are fața așa?