- Ea cine e? - O altă Olivia Dunham.
Din episoadele anterioare...
Au făcut experimente pe mine.
Dunham a scăpat de pe Liberty Island.
Olivia are probleme. Eu nu stau aici.
Liv! Slavă Domnului că te-am găsit.
Nu sunt cine crezi tu că sunt.
Mamă?
Nu sunt fiica ta.
Mama mea a murit când aveam 14 ani.
Ba ești, doar că ești tulburată!
Asta trebuia să fie calea mea spre casă.
- Asta e casa ta. - N-am fost niciodată aici!
Dacă n-ai mai fost aici, de unde ai știut să vii aici?
De ce vrei s-o convingi că ea e Olivia Dunham a noastră?
O să afli în curând.
Dumnezeule!
Ești bine?
Traducerea și adaptarea: veverița_bc @ www.titrări.ro
FRINGE Sezonul 3, Episodul 3
Bun venit înapoi, agent Dunham.
- Mai știi cine sunt eu, nu? - Da.
Tu ești zgârcitul care are să-mi dea 70 de dolari.
Dă-o-ncolo!
Eu speram că ai uitat.
- Mă bucur să te văd. - Și eu.
Nu arăți prea rău pentru câte ai suferit...
Pari destul de odihnită.
Perfuziile la foc automat și antipsihoticele de la guvern
- te repun pe picioare imediat. - Mișto.
Ar trebui să mă bag și eu.
Crezi că ar sesiza cineva diferența?
Știi ce mi-am dat seama acum?
Că nu mi-a fost deloc dor de tine, nici măcar un pic.
Recunoaște, erai pierdut fără mine.
- Recunoaște. - Da, da.
Cum e?
Pare a fi Olivia Dunham.
În toate privințele, ea chiar e agentul Dunham.
I-a preluat trăsăturile, amintirile, cunoștințele.
Când e testată, răspunde mereu
la fel ca Dunham a noastră în condiții similare.
Dar Dunham a noastră?
A luat legătura cu noi?
E în partea cealaltă...
Se concentrează pe misiunea ei.
Cer permisiunea să vorbesc, dle secretar.
Spune.
A introduce un impostor în echipa mea e un risc prea mare.
Puteți face câte teste vreți,
dar nu știți cum va răspunde această Olivia pe teren.
N-avem de ales.
Trebuie să fie complet implicată în viața agentei Dunham.
În timp, va ajunge la o limită,
- și își va stabiliza identitatea. - În cât timp?
Pentru că nu sunt dispus să-mi pierd un agent adevărat.
Habar nu ai câte avem de câștigat.
Ce anume, mai exact?
Stai jos.
Poate să se miște între lumi.
Am descoperit niște căi de a trece dincolo,
dar fiecare cale are consecințele sale grave.
Dar ea...
Ea poate să treacă fără să pățească nimic.
Divizia Științifică pune la cale o serie de experimente.
Trebuie să participe de bună voie,
iar asta o va face doar dacă e convinsă că aici e locul ei.
Phillip...
Dacă putem afla ceea ce ea știe deja..
Putem să începem să ne apărăm.
Și dacă noua ei identitate nu se stabilizează?
Atunci, nu va mai fi necesară.
- Ține-mă la curent. - Da, domnule.
Ieri, un autobuz Liberty Metro a trecut pe roșu și a ucis o persoană.
Azi-dimineață, s-a întâmplat iar același lucru.
În două dimineți la rând, două autobuze omoară două persoane.
Căutătorii au calculat probabilitatea și eu aflat că e o anomalie statistică.
Ce s-a întâmplat la accidentul de ieri?
Poliția l-a considerat un accident obișnuit,
așa că nu avem alte informații.
- Preiei tu de-aici? - Sigur.
Bun...
Numele primei victime e Cole Arnett și avea 43 de ani.
Era în drum spre serviciu.
Era asistent social la un spital.
O fi fost ziua lui cu ghinion.
Intrăm.
Măștile cu oxigen!
Calitatea aerului e normală, nu e nevoie de măști cu oxigen.
Ascultați la mine.
Ne vom întâlni cu agentul Lee la fața locului.
El va decide ce să facem.
Agent Francis.
Ai grijă la oră, agent Lee.
Vreau să te întorci în cameră în opt ore,
altfel o să-ți regreseze arsurile.
- Poți să-ți iei adio de la vindecare. - Ce-am avut și ce-am pierdut.
- Ce amuzant te mai crezi. - Chiar sunt amuzant!
- Doamne, ce dor îmi era! - Sunt convins.
- Te-a pus la punct Broyles? - Am vorbit cu el pe drum.
- Am nevoie de datele victimei. - Să văd ce pot să fac.
- Unde mi-e... - Echipamentul de teren?
Poftim.
- Arăți mai bine. - Tu pari întreagă la cap.
- Ești bine? - Deocamdată.
E prima mea zi de când am revenit, așa că...
Când te-am amenințat cu arma, nu știam ce fac.
- Dacă se întâmpla ceva... - Dar nu s-a întâmplat nimic.
Suntem în relații bune.
- Sigur? - Da.
A murit la impact. Nu s-a încercat resuscitarea.
E clar. Mai are amprente?
La mâna dreaptă ai cele mai mari șanse.
O chema Jillian Foster, 32. Locuia chiar aici, în Hoboken.
- Altceva? - Îi plăceau margaretele.
N-am mai călcat pe nimeni, niciodată.
Odată, am dat peste un porumbel
și m-am simțit îngrozitor săptămâni întregi.
Nicio urmă de degradare a mediului.
Coeziunea moleculară e intactă.
Atunci de ce e un caz Fringe?
Da, da. Am terminat. Mersi.
Ce, ai descoperit ceva?
Când ai mai văzut așa ceva?
Doamne, un pix? Nu știu. Pe la grădiniță, poate.
Nu știam că se mai fabrică.
E clar că e nou.
- Nu e deformat, nu are zgârieturi. - Unde l-ai găsit?
Lângă cutia poștală.
Acolo zicea curierul că s-a ferit,
ca să nu dea peste un bătrân care se aplecase.
Nouă nu ne zici nimic?
Sau stăm aici și ne uităm la tine cum gândești?
Fie...
Se întâmplă destul de rar să găsești un pix de-ăsta.
Poate că bătrânul s-a aplecat ca să-l ridice
și asta l-a făcut pe curier să se ferească.
Așa că a lovit cutia poștală.
Deci pixul a început un fel de...
... reacție în lanț.
Ai descoperit ceva?
Ce e?
Scuze, credeam că am recunoscut pe cineva.
Ești bine?
Da.
Bun, deci...
E un eveniment Fringe...
... sau nu?
Încă nu sunt sigur.
Dar ceva ciudat sigur s-a întâmplat aici.
Da.
Ești?
Bună.
Nu era nevoie să faci asta.
Mersi.
Cum a fost?
A fost binișor.
Ce se întâmplă în nordul Texasului?
Am auzit că e destul de gravă situația.
Au 22 de cazuri de vărsat de vânt până acum.
- Nu te-au sunat de la Atlanta? - Nu, încă n-am primit nicio misiune.
De ce vorbim noi despre asta?
Pentru că tu ești virusolog,
iar vărsatul de vânt face parte din domeniul tău.
Poți să-ți faci bagajele deja.
Nu, de ce vorbim despre mine?
Eu vreau să vorbesc despre tine. Cum a fost să te întorci la serviciu?
Ce-i?
S-a întâmplat ceva?
La început, a fost normal.
Apoi am ieșit pe teren și...
Am văzut un chip.
Un chip?
Era al cuiva cunoscut?
Îl mai ții minte pe băiatul secretarei...
Cel care a fost răpit când era mic?
Da, el.
Dar nu era chiar el.
Parcă era o halucinație sau ceva de genul ăsta.
- I-ai spus lui Broyles? - Nu.
Poate că n-ar trebui să mai ieși pe teren.
Dar vreau să fiu acolo.
Știu, dar trebuie să spui cuiva...
Măcar unui doctor.
Am nevoie de activitate pe teren, Frank.
Și îmi place că ești entuziasmată,
dar tocmai ai trecut printr-o cădere nervoasă, scumpo.
Dacă ai nevoie de ajutor, nu-i nimic.
Frank, a fost prima mea zi. Eram emoționată.
Nu cred că e chiar așa de surprinzător
- că mai sunt urme... - Pot să refuz chemările la lucru.
- Nu e momentul potrivit să plec. - Eu nu asta vreau.
Alea sunt avocado? De unde le-ai luat?
- Cât ai dat pe ele? - Nu-ți face tu probleme.
- Liv, dacă se întâmplă iar? - N-o să se întâmple.
Dar, dacă se întâmplă, îi spui lui Broyles, nu?
Pentru că... te iubesc.
- O să-i spun. - Mulțumesc.
- Putem să mâncăm acum? - Da.
Bine.
Ajută-mă puțin.
Deci primul șofer a fost distras de curățători de copaci
când a trecut pe roșu.
Al doilea șofer se uita la o bătaie pe niște portocale.
Nu distragerea atenției e sursa tuturor accidentelor?
Eu nu găsesc nicio legătură nici între victimele astea.
Primul tip, Arnett,
a lucrat la un spital în ultimii 15 ani.
A doua victimă, dna Foster, s-a angajat pe postul ei
la Gregston Electric acum mai puțin de-un an.
Aveau vreo cunoștință comună?
Sau, poate, contrar celor spuse de Farnsworth,
pur și simplu sunt...
... două accidente ciudate.
Liv crede că am dreptate
că au fost reacții în lanț care au dus la accidente.
Bine.
Și acum că voi doi ați redescoperit
că aveți mințile de vulcanieni unite...
Crezi că se simte bine?
- Da. De ce, tu nu crezi? - Nu știu.
Doar că mă simt un pic inconfortabil.
Nu-i de mirare.
Ai lăsat o arătare să te lovească cu o sticlă
pentru că nu ți-ai dat seama
- că nu era partenera ta. - Și tu ți-ai fi dat seama?
Eu doar o știu pe Liv un pic mai bine, atâta tot.
Exact.
Pentru că ai sărutat-o odată.
De unde era să știu că are prieten?
- Bine. - Cum zici tu.
Ideea e că aș fi știut.
Minte-te în continuare, bine?
Când a avut cădere aia,
a repetat întruna că ei încercau
s-o facă să creadă că e altcineva,
că asta nu e viața ei.
O să ți se pară o nebunie.
Dacă spune adevărul?
Dacă nu e ea cea adevărată?
Chiar e o nebunie.
Bine, ai dreptate.
Ca să știi și tu, n-ai cum să faci diferența.
Uită-te la asta...
Pe jos, în colțul din dreapta.
Un alt pix.
Anunț-o pe Liv că am descoperit ceva.
Cineva provoacă accidentele astea în mod intenționat.
Cum se poate așa ceva?
Care ar putea fi șansele?
0,000... Imposibil.
Astrid, noi vedem lucruri imposibile în fiecare zi.
Vedeți lucruri improbabile.
Voi mă întrebați dacă e posibil ca o persoană
să folosească un pix pentru a declanșa un lanț de evenimente
care se termină cu uciderea cuiva de un autobuz de două ori?
Exact.
E imposibil.
Da, dar având în vedere cât de puțin pixuri mai există,
găsirea câte unui pix la ambele scene ale crimei...
E o anomalie. Chiar tu ai spus asta.
- Dacă cineva a calculat variabilele? - Erau 37 de persoane în intersecție,
22 de mașini, patru camioane și două autobuze.
Vântul bătea cu 8 până la 15 km pe oră, și de-abia am început.
În total, e vorba de 120 de variabile
într-un sistem dinamic de ecuații diferențiale.
N-am cum să rezolv o problemă de genul ăsta,
darămite să manipulez rezultatul în avantajul meu.
Deci nu există nicio șansă să avem de-a face cu un criminal?
Vorbești serios?
Care parte din 0,000 n-o pricepi?
Ce-i?
S-a întâmplat din nou.
Ce anume?
Un accident de autobuz, la intersecția dintre 85 și York.
- Ați chemat salvarea? - E pe drum.
Dle, o să vă ducem la spital.
Unde stăteați în autobuz?
Chiar în față, pe primul scaun.
- Ai văzut vreun pix? - Ce?
Un pix.
Îl folosești...
... ca să scrii.
Pare să fi fost ceva încurcătură.
Un câine a fugit în stradă și i-a distras atenția șoferului.
N-are cum să fie o altă coincidență.
Doar că, de data asta, n-a mai funcționat.
O să supraviețuiască.
Dnă, nu vă mișcați.
Nu s-a terminat.
Încă e aici!
Oprește-te!
Nu mișca!
Scoate mâinile din buzunare.
Pune mâinile la ceafă.
Descrie-i-l lui Astrid.
și pune-o să-l caute în baza de date.
Am făcut asta. Deja e pe treabă.
Trebuie să te întorci în cameră.
E semnalul că mai am două minute.
Agent Lee, care parte
din "întoarce-te în opt ore" n-ai înțeles-o?
Tot nu-mi vine să cred că știa
că bicicleta o să facă mașina să încetinească
și să se ferească pe sub pod.
Nici măcar nu s-a uitat.
De unde a știut exact când să sară?
Nu te mai gândi la modalitate, ci la motiv.
De ce îi omoară pe oamenii ăștia?
Bine, o să mă ocup de asta.
Victimele trebuie să aibă ceva în comun.
Trebuie să fie vreo legătură pe care noi n-o vedem.
Dumnezeule!
Lincoln, trebuie să intri mai repede.
Verifică-le dosarele medicale,
cazierele, locurile de muncă, taxele plătite...
- Mai taci. Am priceput. - Cineva face pe șefa.
Pe unde ai fost?
Au sunat toată ziua.
- Și ce le-ai spus? - Nimic.
Trebuie să-i suni înapoi.
Fiecare substanță lichefiată reprezintă o instanță
a proprietății de a fi lichidă.
Lichidul și masa sunt egale.
A trece prin lichid și prin masă e același lucru.
Dacă nu-i suni tu, îi sun eu.
Dar n-o să-i suni.
Singura ta acțiune va fi să nu faci nimic.
Ăsta e tiparul tău.
Poftim?
97% din acțiunile tale pun pe primul loc relațiile familiale în fața altor variabile.
În opt din nouă cazuri, eviți să iei decizii
care ar putea avea un rezultat negativ.
Eu nu sunt vreo mulțime de date pe care să le analizezi tu.
Sunt sora ta.
Îmi fac griji din cauza ta.
Nu înțelegi?
- Tot ce vreau... - ... e să fii în siguranță.
Asta am vrut întotdeauna.
- Din nou. - Nu mai îmi termina frazele...
... și lasă-mă să te ajut.
Ai încredere în mine, Milo, mereu am fost alături de tine.
Mereu am avut grijă de tine.
Ce tare a fost.
Nu...
N-o face.
Nu te așteptai la asta, este?
Pentru că ai uitat cum e să ai emoții.
Nu, nu.
Ne-ai uitat pe noi.
Mama ți-a dat asta ca să nu uiți...
Nu.
Că nu trebuie să faci mai multe decât poți,
că te iubim.
- E irelevant acum. - Milo, te rog!
Nici nu te mai recunosc.
Am greșit că te-am înscris. Nu voiam asta.
Trebuie să urmezi regulile.
Trebuie să faci ce spun ei.
Te forțezi prea mult.
Nu uita asta.
Ascultă.
La ce oră vine mama ta acasă?
Nu, nu, nu...
Nu vreau să ascult cum cânți tu la flaut.
Te sun eu înapoi.
Tocmai i-ai închis în nas unui copil.
Să vorbești tu cu următorul martor.
Și sper să cânte la tubă.
Bine.
Sunt Dunham,
poți să-mi faci legătura cu următorul martor, te rog?
Pardon?
- Charlie... - Da?
De când avem nevoie de un cod?
Sistemul a fost actualizat luna trecută.
Nu mai ții minte?
Îmi pare rău.
Cred că încă mai am probleme de la trauma la cap.
- Liv. - Da?
Mai ții minte când am fost pe Coney Island?
Mergeam amândoi cu Hellhole.
Ți s-a făcut rău și ai vărsat pe tipul de lângă tine.
Da...
Doar că tu ai fost cel care a vărsat,
așa că poți să încetezi să mai rescrii istoria.
De ce te-ai gândit la asta?
Martorul e din Coney.
Ia stai un pic...
Jillian Foster a fost consultant la Gregston Electric.
Nu văd legătura.
Prima victimă a lucrat la Spitalul Bryant, nu?
Da, Cole Arnett.
Acolo se ocupă în principal de boli neurologice,
gen Alzheimer, Parkinson, PTSD...
Se fac cercetări medicale dintre cele mai importante.
Aici scrie că Gregston Electric
deține o companie subsidiară numită Ivon Medical Group.
Ivon Medical Group figurează
și drept unul dintre furnizorii externi ai Spitalului Bryant.
Tu conduci.
Nu e rău pentru un spital.
Asta dacă nu e condus de un geniu malefic
care pune la cale accidente pentru a omorî oameni.
- Bună dimineața. - Bun venit la Bryant.
Cu ce vă pot ajuta?
Agent Francis, agent Dunham.
Am venit să vorbim cu directorul spitalului.
Numai un pic, să-l anunț.
Bună, Violet. Îl anunți pe dr Levin că au venit niște agenți Fringe?
Imediat.
Intrăm în carantină?
Nu. Pe cuvântul meu de cercetaș.
Tu vezi ce văd și eu?
Acolo, pe masă.
E clar că suntem în locul potrivit.
Îmi cer scuze pentru întârziere, sunt dr Levin.
Agent Francis.
Agent Dunham.
Vă rog, biroul meu e acolo.
Dle doctor, am observat
că mulți dintre pacienții dvs folosesc pixuri.
Mulți pacienți au probleme în a interacționa digital
din cauza problemelor mentale.
Pixul și hârtia sunt doar...
... o cale mai ușoară de a comunica.
Îl știați bine pe dl Arnett?
N-am socializat în afara muncii,
dar toți am fost devastați la aflarea veștii.
- Dar femeia asta? - Da, Jillian Foster.
A lucrat la Ivon Medical Group.
Au testat un medicament aici.
Glumiți.
Jeffrey Mayer?
Îl cunoașteți?
Da.
Dar... nu înțeleg.
Și el a fost omorât?
Dle doctor, va trebui să interogăm toți angajații
din departamentul științific și cel medical.
Nu căutați un doctor, ci un pacient.
Am început studiul ăsta acum un an.
Lucram la crearea unor medicamente nootropice.
- Medicamente pentru inteligență. - Exact.
Toți subiecții de test au început cu un IQ mai mic de 65.
Scopul nostru era să le creștem inteligența
pentru a putea trăi independent zi de zi.
Bun scop.
Așa am crezut și noi.
Puteți să dați un pic înapoi?
Opriți. El e.
Milo Stanfield.
- Nu păreți surprins. - Nu sunt.
Ăsta era Milo acum cinci luni...
Avea un IQ măsurat de 56, deficiențe cognitive severe.
Recită zecimalele lui Pi.
Până la 1.000 de cifre după virgulă,
în timp ce rezolva ecuații diferențiale mental.
E incredibil.
Asta a fost după un tratament.
Noi i-am administrat cinci.
De fiecare dată când îi administram medicația,
inteligența îi creștea în mod exponențial.
Ultima fază a proiectului le permite subiecților să fie eliberați
sub supravegherea unui tutore.
Și apoi?
Apoi îi readucem pe subiecți la starea lor inițială.
E un pas necesar în studiile asupra medicamentelor pentru oameni.
A trebuit să aflăm
dacă există efecte secundare adverse permanente.
Deci Milo nu voia să fie regresat,
motiv pentru care s-a dus după Cole Arnett.
Noi am crezut că a fost accident.
M-am dus la Ivon și am informat-o personal pe Jillian.
Era îngrijorată că întârzierea în regresarea lui Milo
ar putea compromite rezultatele.
S-a oferit să se ocupe personal de asta.
Așa că Milo a ucis-o și pe ea.
Cum rămâne cu a treia victimă?
- Jeffrey Mayer? - Era specialist în recuperare,
pe care îl contactam dacă dispărea cineva.
Chestia e că...
... am făcut comanda de-abia ieri.
Dl Mayer încă nu primise sarcina.
Cine e tutorele lui Milo?
Sora lui. Locuiește în Long Island...
Oyster Bay, cred.
Chiar crezi că s-ar întoarce acolo?
Sigur știe că acolo va fi căutat prima oară.
Am mai fost în Oyster Bay și n-am văzut niciodată stridii (oyster).
De-abia aștept să-i spun lui Lincoln că avea dreptate,
că tipul ăsta chiar poate să pornească o reacție în lanț pentru a comite o crimă.
Eu n-am de gând să asist la dansul de fericire.
- Vă pot ajuta cu ceva? - Divizia Fringe.
Trebuie să vă punem câteva întrebări.
- Despre? - Despre fratele tău, Milo.
Trei persoane?
Despre care știm, da.
Nu, trebuie să fie o greșeală. Milo n-ar ucide oameni nevinovați.
Presupun că nu-i considera chiar așa de nevinovați.
La urma urmei, ei încercau
să-i oprească tratamentul cu medicamentele pentru inteligență.
Nu?
Ai idee unde e acum?
Nu mai îmi povestește nimic.
Pot să mă uit în camera lui?
Da... Ultima ușă pe stânga.
Tu ești aia?
"Milo și Madeline"...
Parcă ar fi carte pentru copii.
Nu ești prima persoană care spune asta.
Păreți apropiați.
Am fost.
El era mai mare, dar...
Ne plăceau aceleași desene, ne jucam aceleași jocuri...
Eu am avut parte de opusul.
Eu și sora mea aveam vârste apropiate, dar...
... ne băteam pentru orice.
Și acum sunteți apropiate?
A murit acum câțiva ani.
Îmi pare rău. Cred că ți-a fost...
- ... destul de dificil. - Da.
Când eram mică, mereu îmi era teamă
că Milo ar putea păți ceva.
Mereu uita să se uite în stânga și dreapta,
se avânta direct în trafic.
Îmi făceam griji că n-o să fie niciodată fericit.
Că n-o să simtă niciodată...
... în mediul său.
Cred că ți-a fost greu să-l vezi cum se chinuie.
A fost și mai greu pentru el.
De-asta am fost de acord să participe la studiul medical.
Nu mai e o persoană chiar atât de neajutorată.
E periculos, și cred că știi și tu asta.
Dacă-ți vine ceva în minte...
Nu vrem să mai pățească cineva ceva,
inclusiv fratele tău.
E un bilet de adio.
Dar scrie unde pot să dau de el.
Mulțumesc.
Hotelul Patricia, Lakewood Avenue.
Chem eu întăririle.
- Ne întâlnim cu ei acolo. - Stai puțin.
Dacă Milo chiar asta vrea?
Așa lucrează el, mereu e cu zece pași înainte.
Ce, crezi că știa că sora lui o să ne spună?
Știe că suntem pe urmele lui.
Își cunoaște sora.
Dacă ne întinde o cursă?
Nu putem nici să stăm aici.
Nu pot să-ți dau un răspuns.
De ce nu?
Pentru că nu există răspuns.
E o problemă matematică fără o soluție.
Atunci care scenariu e mai probabil?
Ne ducem la Hotelul Patricia sau nu ne ducem?
Să zicem că va prezice că vă duceți acolo.
Dar voi o să preziceți că el o să prezică asta,
- așa că nu vă duceți. - Deci n-ar trebui să ne ducem?
Dar apoi el o să prezică că și voi ați prezis asta.
Apoi el își schimbă planul,
înseamnă că ar trebui să vă duceți la hotel.
Dar apoi el va prezice că voi ați prezis
ce a prezis și el.
E o spirală infinită.
Mersi, Astrid. Ne ocupăm noi mai departe.
- Unde te duci? - La Hotelul Patricia
- Liv... - Charlie, ar putea fi acolo chiar acum.
Eu nu sunt dispusă să-l pierd. Tu ești?
Bine. Tu conduci.
Charlie, uite-l.
Asta nu trebuia să se întâmple.
Stai pe loc!
Poftim. Ia-l.
Ia-l. Apasă pe buton.
Dacă mai miști...
Următorul n-o să fie în picior, prietene.
Gata.
Ești bine.
Respiră.
De când încalci tu protocolul?
Ai trecut pe lângă un diamant cafeniu, da?
Un diamant cafeniu care clipea, și pe care l-ai ignorat.
- "Calitatea aerului e distrusă." - Presiunea e normală.
Mersi.
Ai nevoie de oxigen ca să respiri.
Charlie, îmi pare rău.
Nici măcar nu știu de ce-am făcut asta.
Pentru că ești curajoasă.
Am priceput. Dar dacă nu te deranjează...
M-aș bucura să nu mai trecem prin așa ceva încă o dată?
Bine.
Medicamentele au stat în corpul lui prea mult timp,
așa că doctorii n-au reușit să întoarcă efectele.
Din ce zic doctorii,
tiparele pe care le vede el sunt prea complexe pentru cuvinte.
Gândurile lui pot fi interpretate doar de o mașinărie.
Deci mașinăria vorbește cu el?
Madeline, fratele tău...
... nu mai gândește
în moduri pe care le-am putea înțelege noi.
Îmi pare rău.
... e o valoare egală cu șase. Șase e soluția.
Ce e o soluție? Derivă o pantă pentru "Y".
Evaluează un Y4 și continuă.
Izolează discontinuitățile și recalibrează.
Există 42% șanse ca regele de inimă să ia regina.
Uneori, te invidiez, Brandon...
Ești aici, nu-ți distrage nimic atenția.
Dle secretar, n-am știut că veniți.
- Astea sunt hainele fiului meu. - Da.
M-am gândit că dacă folosesc obiecte din lumea cealaltă,
ar reprezenta o legătură de asociere
care ar face-o pe Olivia să...
... treacă în celălalt univers.
Da, bine gândit.
Când va fi gata?
Suntem foarte aproape.
Deocamdată, toți subiecții pe care i-am legat de scaun...
prezintă un grad ridicat de anxietate,
stresul lor îmi provoacă fluctuații în citiri...
Am lucrat la treaba asta toată ziua.
Soluția e evidentă...
Scufundă subiectul în apă.
Rezervorul pentru inhibarea simțurilor.
Desigur.
atmosfera de pântece provoacă o stare de relaxare naturală.
Uneori, mai simplu e mai bine.
Nu vă este dor?
Ce anume?
Să fiți om de știință.
Tot om de știință sunt, Brandon.
doar că am un laborator mult mai mare.
Anunță-mă când e gata rezervorul.
Doamne, nu știu cum o faci.
Eu niciodată nu termin de împachetat până nu vine taxiul.
Mă duc să mă ocup de niște oameni bolnavi
în nordul Texasului, așa că nu trebuie să arăt bine.
Doar că arăți.
Sigur vrei să fac asta?
Încă mai pot să-l sun pe Fiken, să-l implor să-mi țină locul.
- Am mai discutat pe tema asta. - Știu, știu.
Doar că încă nu mi s-a spus
- cât o să fiu plecat. - Ține-mă la curent.
Probabil e taxiul.
Știi de ce n-ai murit azi, nu?
Pentru că nu știai protocolul.
Dacă te opreai ca să iei oxigen,
acum erai moartă.
Dar ai făcut ceva ce el nu putea să prevadă.
Nu te-ai oprit din alergat.
Știi bine de ce-ai făcut asta.
Din același motiv
pentru care ți s-a părut că-l vezi pe Walter la spital.
Din același motiv pentru care ți se pare că mă vezi pe mine acum.
Tu nu ești din lumea asta, Olivia.
Nu ești ea.
Tu nu ești real.
Realitatea e doar o chestiune de percepție.
Eu sunt aici.
Și sunt partea din tine de care trebuie să te agăți.
Nu uita cine ești, Olivia.
Nu uita de unde ești.
Nu uita asta.
Ce s-a întâmplat?
Nimic. M-ai surprins, atâta tot.
Ești bine?
Da.
- O să-mi fie dor de tine. - Și mie.
- Mă întorc cât pot de repede. - Bine.
- Să mă suni când aterizezi. - Bine.
Pa.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc @ www.titrari.ro