ADIO, LEON TROTSKY
STALIN L-A UCIS PE CAMARADUL NOSTRU TROTSKY
Cum au răspuns ticăloșii burghezi
la cerința noastră, camarazi?
La dreptul nostru de a forma un sindicat?
Ne-au râs în față.
Au râs în fața omului de rând,
așa cum o fac de secole încoace.
Avem nevoie de aceste slujbe pentru a fi plătiți corect!
Avem nevoie de aceste slujbe pentru a rămâne la noi în țară!
Avem nevoie de un sindicat, și avem nevoie de el acum!
Traducerea și adaptarea : BRiLi
Cinci, șase, șapte...
Cinci, șase, șapte, opt.
Unu, doi, trei, patru, cinci!
Merităm un sindicat!
Habar n-am.
De ce v-ați oprit? Haideți.
Asta a fost tot?
Am fost anunțate cu doar șase ore înainte, Leon.
- Știu... - Sarah! Leon! La masă!
Nu întrerupem greva, mamă!
Și cine o întrerupe? Nu vrei să mănânci nimic?
E greva foamei, mamă! Ce mama naibii!
Am auzit asta. Vorbește frumos.
Leon.
- E bun! - Achmed!
Amice!
Iartă-mă, Leon. Sunt mort de foame.
Mă omori cu zile.
Ce mănânci?
Tu trebuia să fii mâna mea dreaptă.
Știu, frate. Îmi pare rău.
Ultima strigare la salată cu ton!
Am și maioneză, dacă vă place!
Mamă, termină!
- El mănâncă! - Știu, dar n-ar fi trebuit.
Leon! Ce naiba...
Fir-ar!
Ne pare rău, domnule. Nu puteți să treceți.
E fiul meu. Vrea să-mi închidă fabrica.
Leon! Ce faci?
Negocierile cu conducerea s-au terminat.
S-au terminat?
Când a fost vreo negociere?
Bună, tată!
Ce cauți... Ești majoretă?
Pentru ce?
Pentru fratele tău care devine psihotic?
- Anna! - Vin direct de la tenis, dragă.
Ce-i aia? Ce ai acolo?
Mâncare?
Le-ai adus mâncare?
Sunt în creștere.
- Trebuie să mănânce. - Foarte jenant.
Propria mea soție...
Calmează-te, scumpule.
... îi aranjează domnului Stalin un picnic,
care vrea să-mi distrugă afacerea!
Știi bine că îl disprețuiesc pe Stalin.
Tu ai copii?
Da? Bravo.
Sindicat!
Uite cum facem...
CU DOUĂ ZILE ÎNAINTE
Știu că vrei să începi de jos cu muncitorii de rând,
dar când o să te plictisești, să nu fii căpos.
Vii la mine la birou și îți arăt
cum merge afacerea asta, bine?
Mai vedem.
Aici a început și bunicul tău.
Chiar în subsolul ăsta, la fel ca tine.
În trei ani, a cumpărat întreaga afacere.
E ceva, nu? De ce nu vii sus?
E frumos acolo. Haide!
E prea devreme
să colaborez cu conducerea.
Mă înțelegi.
Să colaborezi...
... cu conducerea.
Știi ceva? Nici n-o să încerc...
Cum spui tu, Leon.
Începi de aici, poți să faci ce vrei.
Stai așa! David, unde e sindicatul nostru...
Nu-mi spune David.
Știi că nu mă simt bine.
- Bine. Tată? - Mulțumesc.
Unde e biroul sindicatului?
Știi bine că n-avem sindicat.
- N-am avut niciodată unul. - Poftim?
- De ce te prefaci că... - E o batjocură!
Achmed! El e fiul meu, Leon.
E nerăbdător să exploreze provocările departamentului de ambalat.
Ce-ar fi să-i arăți de unde să înceapă?
Dacă ai vreo problemă, vii sus și vorbești cu mine.
Achmed, dacă ai vreo problemă cu el,
vii sus și vorbești cu mine. Bine?
Bravo. Irosești multă folie, dar înveți tu.
Fascistule.
Ce-ai spus?
Fascistule.
E fascist.
Cum e?
- Fascist. - Mulțumesc.
Achmed, te-am auzit.
Doamne, vă aduceți aminte când existau sindicate?
Ce mai căutați aici?
Termenul de livrare e la ora 16:00!
- N-avem cum să reușim. - Suntem în pauza de masă.
Poftim?
Vrem o oră la dispoziție pentru pauza de masă.
Au trecut doar 56 de minute.
Leon...
Pot să te deranjez? Scuză-mă că te întrerup.
Ai putea să vii la mine în birou câteva minute,
- să discutăm o problemă? - Îți exploatezi angajații.
Cum? Dându-le o slujbă?
Conducând o afacere fără o lege standardizată a muncii,
tu, David, dezvolți o acțiune de sabotaj
îndreptată împotriva clasei muncitoare de pretutindeni.
Vrei să discutăm despre sabotaj?
Cum numești tu faptul că mi-ai făcut oamenii să rateze termenul?
Progres.
Știi ceva? Nu sunt responsabil pentru muncitorii de pretutindeni.
Sunt responsabil pentru menținerea companiei pe profit!
- Deci așa se petrece. - Ce să se petreacă?
Ruptura dintre noi, moșierule.
Moșier?
Eu arendez pământul!
Habar n-am despre ce vorbești!
Nu rămân. Am venit să-mi iau cărțile.
Unde te duci?
De ce? Ca să anunți poliția să vină să mă aresteze din nou?
Ce-ar fi să stăm de vorbă?
Vei sta de vorbă cu avocatul meu.
Cu avocatul tău? Divorțăm cumva?
Cine primește custodia copilului? Stai așa! Tu ești copilul!
Cum a fost la închisoare?
Brutal. Dar acum am ieșit.
Nu mă mai pot întoarce.
Dar la anul... Să-mi ții pumnii.
Despre ce vorbim, pe termen lung?
Nu știu.
Cuba sau Caracas, Venezuela. Cred că Hugo m-ar accepta.
- Hugo te-ar adora. - Asta cred și eu.
Vorbiți mai încet. O să vă treziți tatăl.
Și pe termen scurt?
Nu știu. Mă duc la un cămin studențesc.
- Un cămin? - Du-te la hotel.
- Nu se poate! - Du-te la hotel.
Nu-mi permit. Tata nu-mi mai dă bani.
- Deloc? - Da.
- Ce nazist! - Nu-ți face tatăl nazist.
- Dar e nazist! - Nu mai spune cuvântul ăsta!
Cum spui tu, mamă. Nici măcar nu ești evreică.
Sarah!
Pentru mine ești destul de evreică.
Ești mândru de tine, Leon? Că ți-ai învățat sora să vorbească așa?
- Eu nu i-am spus nimic! - Nu era nevoie.
Când nu ești în preajma ei nu vorbește așa.
E logic, tată. N-a mai folosit cuvântul "nazist".
Nu vreau să mai aud cuvântul ăsta la mine în casă!
Dreptul la liberă exprimare e inalienabil și protejat,
iar tu, domnule, n-ai nici autoritatea și nici cele necesare pentru a-l anula.
Nu mai țipați!
Se va întâmpla ocazional sau de fiecare dată când vine,
să-mi întoarcă propria fiică împotriva mea?
- David! - Tată.
Nu întorc pe nimeni împotriva ta!
Înțeleg.
Sunt liberi să vadă fața opresiunii!
Opresiunea care îți plătește școala?
- Urăsc școala aia! - Brusc urăști școala!
Brusc? Întotdeauna am urât-o.
Cuvintele au consecințe.
Sper că ești pregătit pentru ele.
- Leon? - Plec.
Poți să stai o clipă?
E atât de trist când vă certați!
Nu-i lua apărarea!
Bine. Vreau să iei ăștia.
Ți-am spus!
Nu sunt ai lui. Sunt ai mei.
Ești singurul meu fiu vitreg pe care-l iubesc.
Mă omoară gândul că vei dormi într-un adăpost
alături de oameni ai străzii care urinează pe tine.
Cu oameni ai străzii care urinează pe mine?
- Da. - Dumnezeule! Bine, mamă.
- Bine. - În sfârșit!
Vreau să-mi faci o favoare.
Vreau să vii acasă vineri, de Shabbat.
Nu vreau să stau la masă cu omul ăla.
Fă-o pentru mine. Te rog?
Îți gătesc mâncărurile preferate.
Plăcintă țărănească?
Da. Mulțumesc, scumpule.
Te iubesc, mamă.
- Ai grijă de tine. - Da.
Bine?
Îți mulțumesc pentru că n-ai urinat pe mine.
Scuzați-mă. Dvs. sunteți Frank McGovern?
- Da. - Mă bucur că sunteți aici.
Nu sunt aici. Acum plecam. Mă întorc după-amiază.
Trebuie să vorbim acum.
Din păcate, niciunul din noi n-are de ales în această privință.
E vorba de destin.
Nu e vorba doar de condițiile deplorabile,
pentru că așa erau, credeți-mă.
Unii oameni nu aveau o oră pauză de masă,
darămite alte pauze.
Suntem cumva în timpul revoluției industriale?
Oamenii ăștia n-au auzit de amendamentul din 1832?
Astfel de molime necesită un singur tratament : un sindicat.
Așa că ai organizat greva foamei?
Da. Una perfect legală.
În urma căreia am fost reținut ilegal
la insistențele tatălui meu.
- Iar acum vrei... - Să-l dau în judecată.
- Pentru? - Nu știu.
Ce variante am?
Mă gândeam la arestare pe nedrept.
Nu sunt sigur.
De asta am nevoie de asistență.
Nu știu cum aș putea să te ajut.
N-am mai practicat avocatura de 20 de ani.
Da, de când s-a închis fabrica de pelete din Sept-Îles în 1982.
Exact.
Dar tot nu cred că ai nevoie de un avocat.
Ba da. Am nevoie de dvs.
- Leon te cheamă, nu? - Da, domnule.
Leon, ai pe jumătate dreptate. Ai nevoie de asistență.
Dar nu ai un caz solid împotriva tatălui tău.
Îmi pare rău.
- Nu s-a terminat. - Ba da.
Ce ar spune colegii dvs. din Partidul Comunist Canadian,
pe care l-ați condus din 1971 până în 1982,
dacă ar afla că m-ați refuzat?
Mă urmărești?
- Poate. - Du-te acasă.
În teza dvs. de doctorat,
ați mărturisit că dialectul e în expansiune...
Că iluzia clasei mijlocii se va stinge,
și o nouă conducere se va ridica din cenușa acelui vis.
Teza mea n-a fost atât de pompoasă.
Eu sunt acea conducere!
Cum rămâne cu prietenii dvs. care au refuzat înrolarea în Vietnam?
Sau cu abnegarea raiului din această țară
în schimbul unei poziții de arhitect-șef și cobai
pentru legile noastre de extrădare! Nu simțiți obligația
de a vă asigura că legile muncii progresează?
Mai am puțin și chem poliția, Leon.
Nu mă tem să-mi termin teza de doctorat.
Poate că nu vreau să mă întorc la slujba de procuror federal.
Iisuse Hristoase!
- Acceptați-mi cazul! - N-ai niciun caz, Leon.
Ce mama naibii s-a întâmplat cu dvs.?
Ridică-te în picioare!
Înțeleg...
Te-ai transformat și tu într-un asemenea om?
- Îmi cer scuze, Alexandra. - Menșevicule!
El e Leon.
Stați așa.
Amândoi.
Tu. Cum te cheamă?
Alexandra.
E cumva inventat?
De ce ar face cineva asta?
Da... Câți ani ai?
Tu câți ani ai?
17 ani și trei sferturi. Mai mult sau mai puțin.
- Tu câți ani ai? - 27 fix.
Dumnezeule!
Dumnezeule! Se petrece.
Chiar se petrece.
Ce se petrece, Leon?
Cred că o să vomit.
Ce tot spui?
De când am auzit prima dată de el,
când eram mic,
până ce am crescut,
jur că din ce în ce mai multe lucruri încep să capete sens.
Iar acum asta...
Asta e...
Ceea ce urmează să spun, n-am mai spus niciodată cu voce tare,
poate doar atunci când mă prefac
că Gourevitch îmi ia un interviu pentru "Paris Review".
Eu sunt Leon Trotsky reîncarnat.
Noi doi ne vom căsători.
Mă bucur să te cunosc.
Leon!
Cred că ar fi mai bine dacă o lași să plece.
Serios?
Mi se pare corect.
Adică, oricum e inevitabil...
- Exact. - Da.
Te căsătorești cu o femeie mai mare. De preferință s-o cheme Alexandra.
Leon? Cina.
Un minut.
Haide! Îți continui mica revoluție și după ce mănânci.
Nu-mi mai citi jurnalul!
Am aflat de ce o să te căsătorești cu el.
- Ți-a spus el? - Nu!
M-am documentat. Ascultă aici.
"Înainte ca Leon Trotsky și Lenin să apară în Rusia
"și să creeze prima țară comunistă în 1917... "
Tigrule.
Nu sunt înscrisă la cursul tău de istorie.
Știu și eu cine e Trotsky.
Atunci cred că știi că pe prima soție a lui Trotsky o chema Alexandra?
Mare scofală.
Și era cu nouă ani mai mare decât el,
și li s-a făcut cunoștință de către un bărbat pe nume Franz...
Un ceh...
Organiza întruniri pe teme politice în Kiev cu Trotsky...
În același timp Leon Bronstein a început școala.
Citesc dintr-o biografie. Pot să ți-o împrumut.
- Nu, mulțumesc. - Ar trebui s-o citești.
- E cam ciudat. - Da.
Ciudat, amuzant, inofensiv.
Asta până începe să mă urmărească.
Și am senzația că asta urmează să facă.
Ce e așa amuzant?
Se pare că Alexandra nu l-a plăcut pe Leon
când s-au întâlnit prima dată.
Mă bucur că te-ai întors, Leon.
E atât de frumos când toată familia se adună de Shabbat.
Întotdeauna e o plăcere, Leon.
- Te urăsc, Eli. - Pleacă acasă, Eli.
Asta e și casa tatălui meu,
ceea ce înseamnă că e și casa mea.
Deci practic nu pot să plec acasă. Dar frumoasă încercare.
- Eli. - Ce?
Ești incredibil.
Ea a început.
Sarah, vrei să termini? Ce naiba!
Da.
- Cum e pieptul? - Uscat.
Destul de bine pentru o shiksa.
- Eli! - Ce?
- Tată, spune-i să termine! - Sarah!
Am o întrebare pentru tine.
Leon, recunoști asta, nu? "Viața mea"?
- De Leon Trotsky? - Cum ai...
- Am fost trădat atât de repede? - Leon!
- Ești un dobitoc. - Vrei să te comporți ca un adult?
- Sunt unul. - Dumnezeule!
În jur de anul 1860...
Nu găsesc unde scrie că Leon a stat la internat.
N-a fost la o școală cu internat.
A fost la o școală publică pentru arte libere.
Desigur. Scuză-mă.
Bineînțeles că era o școală publică.
Să văd dacă am înțeles... E puțin mai greu.
Deci tatăl lui Leon n-a fost nevoit să plătească pentru...
Tu cum i-ai spune? Nerecunoștință? Nesimțire?
- Fabulație? - Cum îndrăznești?
Am pus doar o întrebare.
Stau puțin. Întreabă-l pe avocatul meu!
Liniștește-te, Leon.
- Pe cine? - Sunt liniștit!
- Vrei să încetezi? - Nu, e pătimaș!
Crezi într-o idee. Ai un erou...
Termină, David! Îl deranjezi!
Mare om Leon Trotsky. Uite cât e cartea de groasă.
Vrei să fii și tu ca el?
O să-ți ușurez munca.
Începând din toamna asta, Leon,
la fel ca celălalt Leon, vei merge la o școală publică.
Eu nu i-am spus nimic, jur...
Te simți bine?
Da...
E o idee bună. O să-mi prindă bine.
Iubesc chestiile publice.
E o școală publică.
Cu oameni obișnuiți.
Montreal, Toronto și Vancouver. Așa cum ai cerut.
Grozav!
Mulțumesc.
Ce vrei să faci cu ele?
Destinul meu... Al patrulea cartonaș.
Găsește-l pe Vladimir Ulianov până la 21 de ani. Grăbește-te!
Bună ziua.
E prima mea zi aici.
Cred că ar trebui să vă întreb unde e clasa mea.
Numele?
Leon Bronstein.
Leon Bronstein?
Domnule director Berkhoff, el e Leon Bronstein.
Leon Bronstein. Te așteptam.
În cazul ăsta,
trebuie să vă spun că n-am multă experiență cu școlile publice,
dar am decis că o să-mi placă.
Bun!
O să afli că asta nu e ca celelalte școli publice.
Pun mare preț pe disciplină.
Eu răspund cu pasiune la reguli, așa că...
Atunci ar trebui să ne înțelegem de minune.
Orarul și clasa o găsești aici.
Acolo e panoul cu activități, dacă te interesează așa ceva.
SINDICATUL ELEVILOR ÎNSCRIEȚI-VĂ
SINDICATUL ELEVILOR NU DERANJAȚI
Rahat.
Doamne! Scuză-ne.
Credeam că e vreun profesor.
Da... Închide ușa.
Voi sunteți reprezentanții sindicatului la care trebuie să mă înscriu?
Reprezentanții sindicatului?
Sigur.
Vrei să ne ajuți cu balul?
Vreau să mă înscriu în sindicat.
Ești nou?
M-am prins.
Crezi că aici e
un fel de sindicat, ca Teamsters.
Nu, nu, nu.
Noi nu facem așa ceva.
E doar un fel de consiliu al elevilor.
Ca un...
Consiliu?
Nu e un sindicat. Ăla e doar un nume.
În regulă. Și ce puteri legislative aveți voi cu consiliul?
Niciuna.
Puterea de a organiza un bal.
Vrei să ne ajuți?
Skip.
Cum ai reușit să-ți umpli pantofii de noroi?
N-a plouat de câteva zile.
Nu știu. Îmi cer scuze, doamnă Davis.
Poți să-ți ceri scuze după-amiază, în detenție.
Trebuie să mă duc la ortodontist în după-amiaza asta.
Poate trebuia să te gândești la asta înainte să intri în școală cu noroi.
Bine ai venit înapoi, Skip.
Doamne! Ce ticăloasă!
Nu-mi vine să cred că deja s-a chitit pe mine.
Scrie undeva în regulamentul școlii
că n-ai voie pe coridoare cu pantofii murdari?
Merg la detenție cu tine.
- Solidaritate. - Atențiune!
Orele au început acum două minute.
Jimmy!
Rahat!
Bine ai venit. Cum a fost vacanța de vară?
Bagă-ți cămașa în pantaloni. Ne vedem la detenție.
Sheila!
Sheila, scoate-ți chestia aia din nas.
Nu ești un taur.
Îmi cer scuze, doamnă Davis.
Poți să-ți ceri în detenție.
Și nu te mai comporta ca o stricată!
Ce curvă!
Fascistă.
Deoarece e prima zi de detenție,
am cerut să vă supraveghez personal,
ca să vă dați seama cât de rău poate fi.
Voi nu vreți să fiți aici,
eu nu vreau să fiți aici,
așa că îndreptați-vă și nu vă mai întoarceți aici.
Doamnă Davis?
Cum e prima zi de școală și nu avem teme,
am putea să citim?
Nu.
Am adus ceva de matematică cu mine.
Bună ziua!
Mă scuzați pentru întârziere. Am găsit cu greu sala.
Salutare, băieți. Ce faceți? Pe tine te știu.
Cum te cheamă?
Eu n-am detenție.
Am venit în semn de protest.
Mi-am luat libertatea de a citi regulile școlii referitoare la detenție.
Și, noroiul nu era trecut acolo.
Și nici cerceii în nas.
Și între noi vorbind, cum e prima zi de școală,
puteați trece cu vederea cămașa scoasă din pantaloni.
Ce mai faci? Ești bine?
Tinere!
Nu știu cine te crezi...
Leon Bronstein.
Sunt Leon Trotsky reîncarnat.
Și daci îi mai dați lui Skip sau oricărui alt elev
pedepse nejustificate,
noi doi vom avea o mare problemă, doamnă...
Îmi cer scuze, cum vă numiți?
Sărbătorim în seara asta,
iar asta implică faptul că trebuie să ieși din casă.
Ba nu. În seara asta nu facem nimic.
Nu! I-am spus lui Lucy că te îmbăt. Nu mă face să par mincinoasă.
Nu-i mai trimite mesaje mamei mele.
- Îmi place de mama ta. - Poți s-o iei.
Rahat!
Dumnezeule! El e viitorul tău soț?
Bună, scumpo!
Nu mă lăsa singură. Situația ar putea deveni urâtă.
Nu e amuzant.
Ce cauți aici?
Felicitări pentru susținerea tezei!
- Nu vreau să te văd! - De ce nu?
Mă sperii. Cred că ești nebun.
Dar te iubesc.
Eu cred că o să plec.
Te rog, nu.
- Sună-mă mai târziu. - N-am s-o fac.
Mă bucur că te-am cunoscut.
Mulțumesc. Cred.
Salută-l pe Julian din partea mea.
Bună.
Vrei să bem o cafea împreună?
Te rog, nu-mi mai spune lucruri urâte.
Nu mă mai cere în căsătorie, bine?
Pe bune, chestia asta mă sperie.
Serios?
Bine.
Bine...
Deci ai spus "nu"?
Era un fel de glumă!
Mulțumesc.
Și chiar crezi că ești Leon Trotsky?
Da.
Și crezi că o să trăiești viața
exact cum a trăit-o și el?
Corect.
Cunoștințele mele despre Trotsky
implică multe călătorii,
și o grămadă de tentative de asasinat.
Te-ai documentat despre el?
Voiam să spun că vei trece prin multe.
Mie îmi place să cred că mă așteaptă multe.
Pentru un marxist, ai fi un hindus grozav.
Poftim?
Terry Eagleton ne încurajează
să lăsăm marxismul în noul secol,
permițând unele lucruri despre care Karl Marx n-avea nicio părere,
permițând regulilor Marelui Dialect al Marii Narațiuni
să ne îndrepte spre o gândire morală, nu moralistă.
Ai citat din "Gobbledeegook?"
Nu.
Așa credeam și eu.
Deci în cheamă Julian?
Nu, a inventat numele.
Cât de trist va fi Julian
când te vei despărții de el pentru mine?
Eu o iau încolo,
iar stația de autobuz e acolo.
Da. Știu.
Noapte bună.
Ăsta e sfârșitul întâlnirii noastre.
Știu.
Mă uitam doar cât ești de frumoasă.
Îți mulțumesc pentru o seară plăcută.
Ia loc.
E atât de frumos pe cum sperai la o școală publică?
E foarte interesant.
Păcat că sunt atât de mulți fasciști.
Poftim?
Fasciști, așa cum e și doamna Davis.
Dacă nu erau ei, mă distram de minune.
Copiii sunt grozavi. Cum e acel domn, Skip.
Skip pare de treabă.
El spune că nu te cunoaște.
- Corect. - Dar tu îl cunoști?
- Nu. - Deci îți arătai doar solidaritatea?
Da. Așa e.
Înțelegi de ce ai primit detenție pentru restul săptămânii?
Cred că pentru insolență.
- A naibii dreptate ai. - Doamnă Davis.
Leon...
Nu cred că te-am instruit așa cum se cuvine
asupra funcției și rolului meu.
Cred că mi-am făcut o idee.
Eu nu prea cred.
Această școală de arte a fost una greu încercată
de-a lungul timpului.
Droguri, sex,
graffiti, piercinguri.
Înțelegi unde vreau să ajung?
Sunt aici să-i disciplinez pe elevi,
să-i conduc spre noua eră
a responsabilității și obligației față de acest loc.
Cu siguranță tu ai putea să-mi îngreunezi sarcina.
Ba chiar ai făcut-o deja.
Dar n-ai să mă oprești.
Așa că alegerea îți aparține.
Poți să-ți petreci ultimul an de liceu
într-un război pe care n-ai cum să-l câștigi, cu un om care
a trăit mai mult decât tine și cunoaște mai multe.
Sau poți să treci neobservat și să faci prăpăd la anul,
în facultatea unui amărât care nu bănuiește nimic.
Ce alegi?
Cred că alegerea mea e evidentă.
De ce a fost războiul ăsta atât de important
încât veneau oameni de pretutindeni în Spania,
pentru a se oferi voluntari?
Interesează pe careva?
Altcineva în afară de Leon?
Orwell, Hemingway,
scriitori faimoși, cu multe de pierdut,
pleacă tocmai în Spania! N-aveau nicio legătură aici!
PLICTISEALĂ SAU INDIFERENȚĂ?
Partidul Muncitoresc de Unificare Marxistă, prima armată de voluntari.
Voi, cu viețile voastre, v-ați oferi voluntari în altă țară,
unde n-ați mai fost până acum,
unde nu cunoașteți pe nimeni?
Vă vedeți făcând un lucru atât de altruist?
Dan!
Vrei să-ți îndrepți rânjetul în față?
Mulțumesc. Unde am rămas?
Sunt plictisit.
Ești un tăntălău. De ce stăm pe hol?
De ce nu mergem undeva unde putem fuma?
Ți-aș sprijini opinia,
dar mă tem că aș suna ca un tăntălău, dobitocule!
Fetelor! E vorba de tema balului.
Cât de greu poate fi?
Deci următoarea sugestie,
oricare ar fi ea, asta o să facem, bine?
Bună.
Scuzați-ne că am întârziat. De două ori.
Cine-i ăsta?
- El e Leon și prietenul lui... - Skip. Îl cheamă Skip.
Skip!
El e Dwight, președintele sindicatului de elevi.
Iar voi cine sunteți?
- Dwight! - Care-i problema?
- În ce clasă ești, Skippy? - A noua.
A noua! Grozav!
Toate clasele ar trebui să reprezinte sindicatul.
- Nu, Tony? - Da.
Aveți vreo idee pentru tema balului?
E în două săptămâni, și noi am intrat în impas.
Dreptate socială?
Bravo! Ședința se suspendă!
Nu, nu-i asta tema!
Caroline a spus că următoarea propunere
va fi tema, așa că am ales, nu?
Cred că da.
Trebuie să fie propusă de un membru ales al comitetului.
Nu de...
... un străin.
Ești cumva Stalinul meu, Dwight?
În regulă!
Propun dreptatea socială. Haideți să mergem.
Ei bine, tu...
"Ești cumva Stalinul meu, Dwight?"
Vreau să scriu asta pe un tricou.
Nu, așa ar trebui să-mi numesc primul album.
"Stalinul meu."
E mai potrivit pentru numele formației sau al albumului?
- Nu știu. - Pot să vă întreb ceva?
Ați spune că e "plictiseală" sau "indiferență"?
Care-i diferența?
Plictiseală.
Indiferența implică nepăsare.
Plictiseala e o stare din care poți să fii scos.
- Atunci e sigur plictiseală. - Ți-am spus eu.
Băieți...
Vreți să formăm un sindicat adevărat?
- De ce? - N-avem niciun cuvânt.
N-avem nicio apărare în această unitate impasibilă,
care există doar pentru edificarea noastră, dar totuși pare hotărâtă
să ne zădărnicească dezvoltarea individuală sau colectivă.
Profesorii și conducerea sunt aici pentru noi.
Și totuși suntem cei mai subestimați membri
ai comunității educaționale.
Avem putere, dar n-am folosit-o încă.
O să avem necazuri pentru asta?
Probabil.
Directorul Berkhoff pretinde că e noul șerif
la Liceul de Vest din Montreal. Un tiran!
Despre ce mama dracului vorbește idiotul ăsta?
Ce-ar fi să încerci să-l asculți?
Să-i arătăm din ce suntem făcuți.
Să-i arătăm că noi nu suntem generația indiferenței.
Ador tot ce spui!
Zi-le, soră! Da!
Dacă noi nu considerăm că merităm detenție,
n-ar trebui să ni se permită să ducem problema
în fața unei comisii de revizuire?
Avem dreptul să ne împotrivim regulilor injuste.
Liceul. Locul în care înveți, sau în care pornești o revoluție?
Dumnezeule! Frank?
Pentru un anume tânăr, ambele variante sunt corecte.
Frank, vino încoace! Trebuie să vezi asta.
Ce e?
Dragii mei colegi, nu v-ați săturat să fiți tachinați de profesorul de sport?
Dumnezeule mare!
În timp ce conducerea liceului n-a făcut niciun comentariu,
se pare că acest semestru se transformă...
Mă duc să-ți curăț roba?
Știi ce nu mai e amuzant?
În afară de sunetul tău de apel?
Da. Tu. Alo?
Deschide televizorul.
- De ce? - Vezi tu.
Inspectoarea e în concediu în această săptămână...
Dumnezeule!
Stai puțin. Mai am un apel.
- Alo? - Bună. Sunt Leon.
- Stai puțin. - Bine.
I-ai dat lui Leon numărul meu?
Dumnezeule! Stai puțin.
Ce e cu tine?
De ce? N-ar fi trebuit să te sun?
Nu, vorbesc despre manifestul de la școală!
Te-ai uitat la știri, Leon?
Da... E doar un reportaj local.
Auzi, ce faci mâine seară?
Sunt ocupată.
Chiar încerci să faci un sindicat al liceului?
Da. Cu ce ești ocupată?
E petrecerea tezei de doctorat. Și ai chemat televiziunea?
Nu, sora mea a făcut asta.
Și când se termină petrecerea?
Târziu. Ce e cu tine?
Sunt Trotsky. Cât de târziu înseamnă târziu?
N-o să ne vedem mâine seară, așa că...
Mâine e aniversarea noastră.
N-avem nicio aniversare!
Ba da. Mâine se împlinește o săptămână de când ne-am cunoscut.
Bine. Vorbim mai târziu.
Nu vreau să fiu eu cea care te bagă la pușcărie.
Deci trec mâine seară pe la tine?
Treci pe dracului. Vorbesc serios.
Miroase bine aici.
Ce mai face iubitul tău?
Am uitat... Eu sunt iubitul tău.
Da, uneori și eu uit.
Felicitări, doamna doctor.
Mulțumesc!
- Bravo. - Mulțumesc.
- Nu m-ai sunat... - Nu vorbesc cu tine.
Nu m-ai sunat înapoi. M-ai lăsat în așteptare.
Ce voia să-ți spună Leon?
Sunteți îngrozitori! Lăsați-o în pace.
Nu e vina mea că s-a îndrăgostit de mine, da?
Julian cum face față competiției?
Nu mai e treaba lui.
Ar trebui să știu ceva?
L-a dat afară ieri.
- E aici? - Las-o să bea puțin.
Vă aud!
Mulțumesc.
- Mulțumesc. - Noapte bună, fetelor.
Mulțumesc, Marie.
- Noapte bună. - O ador!
Am făcut-o cu un băiat de 18 ani.
Și eu, pe la 14 ani.
Nu, recent.
Fugi de-aici!
Serios!
Cu cine?
Îl știi pe băiatul cu care făceam meditații?
Nu cred!
Cu Timmy?
Da.
Și de ce aflu tocmai acum, stricato?
Cum a fost?
Să spunem așa...
Ți-o trag foarte repede, dar de multe ori.
Serios?
S-a terminat de atâtea ori încât am pierdut numărătoarea.
Dezgustător!
Ți s-au aprins călcâiele după băiatul ăla.
- Nu. - Ba da.
Trebuie să-mi ajut fața să...
Nenorocitule!
La naiba!
Mulțumesc.
Îmi pare rău, credeam că ești un hoț.
Nu-i adevărat.
Nu, credeam că ești un personaj de desene animate.
Îmi pare rău.
Nu mi-a mai spart nimeni casa.
Felicitări pentru doctorat.
Nu ești întreg la cap, Leon.
Te rog! Nu spune asta.
Doar nu crezi asta, nu?
Pentru că...
În general nu-mi pasă ce crede altcineva despre mine. Evident.
Dar...
Sunt foarte determinat.
Doamne, nu...
Rahat!
Bună.
Mi-am permis să pregătesc cafeaua.
Sper că nu te deranjează.
Nu-i nimic.
Poftim.
- Te iubesc. - Nu-mi place dulce.
Bine.
Cât e ceasul?
9:53. Trebuie să plecăm curând.
Tocmai mă gândeam cum să te trezesc.
Unde mergem?
La "E Talk".
Poftim?
Ți-am spus... Interviul meu la "E Talk Daily".
Trebuie să fiu acolo în 45 de minute.
Vrei să faci un duș?
Și am spus că merg cu tine?
- Salut. - Bobby!
- Să n-ai emoții. - Nu am.
Nu mă gândeam că o să fac interviul tocmai cu tine.
- Mă simt măgulit. - Nu asta am vrut să spun.
Ben, începem în cinci,
patru, trei, doi...
Astăzi stăm de vorbă cu un tânăr extraordinar,
pe nume Leon Bronstein. Leon a organizat o grevă masivă
la fabrica tatălui său din Montreal în această vară,
pentru a încerca formarea unui sindicat.
Iar acum face același lucru la liceul din Montreal.
- Bine ai venit, Leon. - Mulțumesc, Ben.
E o onoare să mă aflu aici.
Să începem cu o întrebare
pe care cred că ți-ar pune-o majoritatea oamenilor.
De ce crezi că liceul ar trebui să aibă un sindicat?
Cred că merităm să fim auziți.
Profesorii au un sindicat care le asigură protejarea drepturilor.
Cred că merităm și noi unul.
Gândește-te. Dacă exista un sindicat în, să spunem Newfoundland,
n-ar fi existat niciodată povestea cu băieții de la St. Vincent.
Scuză-mă.
Spui că există abuzuri sexuale la tine în liceu?
Nu, nu, nu.
Eram doar hiperbolic, pentru a demonstra un punct de vedere.
Aș spune că majoritatea adolescenților
tind să simtă că nu au cu cine sta de vorbă.
Imaginează-ți, dacă vrei,
un comitet de revizuire
care le ascultă problemele și le apreciază corespunzător.
În regulă...
Deci tu vrei un sindicat
pentru a-i ajuta pe elevi să facă față sentimentului de îndepărtare?
Într-un fel, Ben. Cred că o parte din motivul pentru care
tinerii din ziua de azi par atât de nemulțumiți...
sunt atât de nemulțumiți...
e acela că dețin un foarte mic control...
Sunteți mama lui?
... asupra aspectelor din viața de zi cu zi.
Sunt avocata lui.
Ultima mea întrebare sună așa...
De ce tu?
De ce a luat Leon Bronstein această cauză?
Nu sunt sigur dacă știi, Ben,
dar Leon Bronstein e de fapt numele de naștere al lui Leon Trotsky.
Puteți să tăiați? Tăiați!
Oprește banda.
Nu spune asta, Leon.
Ce să nu spună?
Haide, Alex. Trebuie să fiu sincer cu mine.
La "E Talk"?
- Cine ești? - E...
Avocata ta, Ben. Sunt avocata lui.
Și nu vreau să mai vorbească cu tine.
- Haide. - Acum?
Gata.
Îmi pare rău, Ben.
Încercam doar să te ajut.
Știu.
Nu cred că ar trebui să te întorci la mine.
De ce nu?
Pentru că nu mai putem...
Noaptea trecută a fost o greșeală.
Eram băută.
Nu știam ce fac.
De ce mama naibii te temi?
Să lași pe cineva să te iubească?
Ești prea sentimental.
Nu Leon, mă tem de cine o să joace rolul meu
în filmul pe care-l vor face despre noi.
Așa e destinul. Nu depinde de noi.
Eu nu-mi trăiesc viața așa.
Nu pot.
Și nici asta nu pot să fac.
Îmi pare rău dacă ți-am dat speranțe.
Bine.
- Nu... - Cobor eu.
Încă sunt îndrăgostit de tine, bine?
N-ai ce să-i faci.
Copiii ăștia...
BAL PENTRU DREPTATE SOCIALĂ
Distracție plăcută.
O clipă.
Ia-i. Fugi.
- Să-mi aduci ceva de băut. - Bine.
- Tot eu sunt. - Bună.
Haideți, e viitorul vostru.
Recunoașteți! Alăturați-vă mișcării.
Deci...
Voi cine sunteți?
Ferma Animalelor.
El e Clover.
E prea mare efortul.
Suntem în liceu. Iar tu ești un porc.
- Exact. - În regulă.
Cum stai?
Bine. Am strâns 300 de semnături.
E grozav!
Incredibil.
- Leon? - Minunat!
O fată costumată în Ayn Rand mi-a spus că ai dat-o afară.
Da.
Și?
De ce?
Fasciștii n-au ce căuta aici, Dwight.
Poate ar trebui să pleci și tu.
Dacă mai scoți pe cineva afară, tu ești următorul.
Liniștește-te, Dwight.
Ayn s-a furișat înăuntru. E în sala de sport.
Exact, Dwight. Întoarce-te la ghereta cu dulciuri.
Ce-ai spus, Skippy?
- Dumnezeule! - Vrei să mori?
Dwight, te rog... Încercăm să muncim aici.
Mai du-te dracului!
Minunat! Acum pleacă.
Bună.
Nu stau mult.
Ce? Ba da.
Ba da. Și o să te distrezi.
Skip!
Ea e sora mea, Sarah.
Sarah, el e Skip.
Sarah nu cunoaște pe nimeni aici,
așa că întreab-o dacă dansează, sau stai de vorbă cu ea.
Dansezi?
Sigur.
Mulțumesc.
Ești un tip interesant, Leon.
Mulțumesc.
Bună, scumpule!
Tu ești cea care a turnat tărie în punch?
Nu, eu de-abia am ajuns.
Încerc să-mi dau seama cui să-i mulțumesc.
Trebuie să mă întâlnesc cu DJ-ul ăsta.
În fine... Distrați-vă în continuare, bine?
Pa! Eu o iau pe aici!
- Au venit toți membrii partidului. - Vă rog, nu-mi stricați distracția.
Lăsați-mă să ghicesc... Sunteți cuplul Ceaușescu!
Ba nu, stați puțin.
Cred că e Oliver Stone cu o asiatică.
- Mă apropii? - Foarte inteligent, Leon.
Și, dreptate socială?
Interesantă temă.
Mă întreb a cui a fost ideea...
Am supus-o la vot.
Nu ai un drăcușor care să-ți șoptească în ureche, Tony?
Te-am văzut la "E Talk" zilele trecute. Începi să devii cunoscut.
Atâta timp cât cauza noastră primește atenția cuvenită...
Vă uitați la "E Talk", domnule?
Da, mă uit.
Vrem să avem o întâlnire cu tine,
și bănuiesc că și cu tine, Tony,
și cu oricine altcineva mai vrea să vină,
despre așa-zisa voastră mișcare.
Luni, după școală.
O să fiu acolo.
Am discutat cu consiliul vineri despre micuța ta cauză.
Și ca să știi,
poate că primește multă atenție din partea presei,
- dar nu se va întâmpla niciodată. - Asta era?
Stați puțin.
Cum adică nu se va întâmpla niciodată?
Avem peste 450 de semnături.
Camarazi, prin faptul că stați de vorbă cu cămașa maro,
pur și simplu îl încurajați.
Nu prea are niciun fel de putere. Încearcă doar să ne sperie.
Domnule Bronstein, am multă putere,
iar cămașa mea e gri.
Caroline, vrei să-i spui domnului Berkhoff
că data viitoare când voi sta de vorbă cu el
va fi la întrunirea consiliului
în prezența sindicatului elevilor.
Nu vei putea să participi la întrunire, Leon.
E doar pentru cadre didactice.
Mai vedem noi.
Asta reprezintă o amenințare,
să-mi spună că nu vor permite să se întâmple așa ceva.
În regulă. Când e întrunirea asta?
Mâine după-amiază.
Mulțumesc.
La școală? Cu inspectoarea?
Da. Și mai e un lucru micuț.
Noi n-avem voie să fim acolo.
Așa că apărem neinvitați,
în tradiția stilului bolșevic.
Mă gândesc că ai anunțat presa.
Bineînțeles.
Mă gândeam că dacă tot ai fost căsătorit
cu inspectoarea Archambault...
Apropo, am văzut pozele de la nuntă.
- Leon. - Cât de beată era Maggie Trudeau?
- Leon. - Ce?
- Nu sunt o proptea. - Ce vrei să spui?
Nu pot să apar când și unde vrei tu, ca să-ți dau credibilitate.
N-am nevoie de credibilitate.
Nici de avocat n-ai nevoie.
Leon.
Am venit cu probleme strict profesionale.
Ce probleme?
Chestii legale.
Mâine după-amiază, se întrunește consiliul profesoral.
Nu pot.
De ce nu?
Pentru că nu pot! Nu sunt avocata ta.
Bine, hai să...
... lăsăm dragostea noastră la o parte pentru un moment
și să ne ocupăm de chestia asta.
"Dragostea noastră", Leon?
E o dragoste pe care ai inventat-o în mintea ta.
Nu te iubesc.
Și serios, ar trebui să te gândești bine
dacă mă iubești sau nu,
pentru că eu nu cred că mă iubești.
Ești o lașă.
Du-te dracului, Leon!
Am dreptul să mă simt folosită când cineva se folosește de mine.
Crezi că mă folosesc de tine?
Bineînțeles! Asta și faci!
Nu știam că ai o astfel de părere despre mine.
Dumnezeule!
Nu te mai preface că ți-am frânt inima.
Simți lucrul ăsta deoarece crezi că ar trebui să-l simți.
N-ai avut un sentiment adevărat toată viața ta.
Trebuie să te maturizezi.
Dumnezeule, urăsc visul ăsta!
Elevii.
Presa!
Ne vedem după ședință.
N-ar trebui să dureze mai mult de zece minute.
Ce mai faceți?
Îți pierzi timpul, domnule Bronstein.
Ce ciudat. Eu cred că îl pierd pe al dumneavoastră.
Ne vedem înăuntru?
Minunată întâlnire.
Observ că sunt câteva fețe noi.
Denise...
Au venit cu forța la întrunire.
Cum au făcut asta mai exact, Harry?
Au zburat peste tine?
Să terminăm cu asta,
ca să trecem la chestiunile importante ale întrunirii.
Lăsați-mă să ghicesc.
Domnul Bronstein va vorbi în numele grupului?
Da. Așa e, Denise.
Mă gândesc că știi deja de ce suntem aici.
Am aici peste 578 de semnături
ale elevilor de la acest liceu, care își doresc un sindicat.
Mă întreb cum ai făcut rost de semnăturile alea,
domnule Bronstein.
Le-ai spus că semnează pentru instalarea unui jacuzzi pe coridor?
Văd că am parte
de legendara istețime a consiliului
despre care am auzit atâtea lucruri.
În cazul ăsta, voi trece direct la subiect.
Suntem aici pentru că Henry Berkhoff
și...
diabolica lui concubină, Davis...
Insolența nu te ajută cu nimic, domnule Bronstein.
De aceea am venit în fața dumneavoastră...
... prea mărite și puternice Oz,
în căutarea înțelegerii și bunăvoinței.
Ce spuneți?
Iar ești insolent, domnule Bronstein.
Poate nu ești cel mai potrivit să iei cuvântul.
În orice caz...
A dracului surpriză.
Poftim?
E o formalitate, doamnă.
O simplă formalitate.
Chiar credeai că speră careva dintre noi
că vei privi problema serios?
Voi și consiliul vostru junt
sunteți mai previzibili decât un dictator congolez.
Noi suntem aici doar să lăsăm impresia
că vrem o discuție rațională,
înainte să pornim ploaia de rahat asupra nemestniciei voastre!
Domnule Bronstein!
Mi-am petrecut ziua de azi la fel ca majoritatea zilelor,
lucrând pentru fundația "Stephen Lewis",
încercând să conving companiile farmaceutice
să doneze medicamente anti-HIV în Botswana.
Așa că scuzați-mă
dacă nu vă tolerez reprezentația de actorie.
Și mine îmi pare rău că această cauză
nu e destul de dramatică pentru dvs.
Să mergem, băieți.
Ne așteaptă o conferință de presă.
O clipă, domnule Bronstein.
Mă gândesc că ai de gând să organizezi o grevă.
Trebuie să te avertizez,
aici nu e fabrica tăticului tău.
Aici e instituție de stat.
Știi ce se întâmplă cu funcționarii care fac grevă ilegală?
Merg la închisoare.
Ceea ce uitați dvs., doamnă,
e faptul că noi nu suntem funcționari,
nu suntem angajații voștri.
Suntem elevi.
La fel ca elevii din acea piață din China.
Și numele meu e domnul Trotsky.
Leon Trotsky.
Adieu.
- Vine. - O edităm mai târziu.
Ce a fost aia? Eu nu vreau să merg la închisoare.
Da, nici eu nu mă dau în vânt după idee.
Detenția e nasoală,
dar să fii violată de gardieni e și mai nasol.
Nu merge nimeni la închisoare!
Încearcă doar să ne distragă.
Sarah, cred că e timpul pentru greva de compasiune.
M-am ocupat deja de detalii.
- Serios? - Da.
În regulă. Eu mă ocup de presă.
Bună ziua, domnilor reporteri.
Facem apel la o grevă generală a tuturor elevilor la ora 11:30.
Mâine dimineață, elevi, ieșiți din clase.
Mergeți în stradă
și le vor arăta că suntem vii, deșteptați și conștienți.
Leon, de ce protestezi mai exact?
Protestăm pentru auto-determinare.
Cum așa? Credeți sau nu,
mediul educațional e foarte important pentru noi.
Încă o dată, elevi, mâine dimineață la ora 11:30,
dați drumul la grevă.
Sunt amenințări sau e doar începutul. Vom afla...
Leon, poate ai vrea să le spui și celorlalți
cum te-ai adaptat la școala publică?
Nu? Haide!
Nu s-a întâmplat nimic interesant, provocator,
nimic care să-ți merite atenția?
Astăzi, de exemplu?
Te-a prins, ratatule.
Câte un fiu pe rând.
Sarah, vrei să-i amintești tatălui tău că eu nu vorbesc cu el?
- Leon spune... - Bineînțeles!
Din cauza antecedentelor.
În carte, Leon nu mai vorbea cu tatăl lui când era de vârsta ta.
Nu-i așa?
Poți să dai ușor din cap în direcția mea.
Întrebare: Și Leon Trotsky și-a făcut familia de râsul orașului?
E doar jumătate din oraș. Francezilor nu le pasă.
Locuim în West Island!
- De fapt, Dollard. - Ca să știu exact
la ce să mă aștept între noi, Leon,
poți să-mi spui peste ce capitole să sar până la părțile importante?
Pentru că majoritatea sunt foarte plictisitoare!
- David! - Nu mai citi cartea aia!
De ce?
Aflu atâtea lucruri despre voi...
E prea târziu!
Nu poți să te trezești într-o zi și să vrei să te interesezi de viața mea.
La naiba! Nu trebuia să vorbesc cu tine.
Sărăcuțul!
Ți-am spus să nu vorbești despre asta.
Tată, a scăpat de sub control.
- Eli! - Ce? E fratele meu.
Pot să spun ce vreau.
Leon, ești bine?
Vino să mănânci desert.
Haide, Toronto.
Nu mă dezamăgi.
Alo? Domnul Ulianov?
Domnul Vladimir Ulianov?
Vă cheamă sau nu așa?
E o întrebare simplă.
Fantastic. Câți ani aveți, domnule?
Știu de ce vă gândiți că nu e treaba mea,
dar făceți-mi pe plac.
73 de ani.
Copiii dvs. ar trebui să vă viziteze mai des.
În regulă. Da...
Alo?
Îi caut pe Vladimir Ulianov.
Dvs. sunteți?
Alo?
Vă cheamă cumva Vladimir Ulianov?
Nu? Mulțumesc!
Mulțumesc pentru nimic.
Da?
Vulturul a aterizat.
Mulțumesc.
Nu pot să cred că vrea să plecăm.
- O s-o faci? - Probabil.
Voi o să ieșiți din clasă la 11:30?
Da.
Bună dimineața, domnilor.
Nu și pentru tine.
Câte probleme crezi că o să avem pentru că facem asta?
- Dwight! - Ce?
Am dreptul să știu.
N-o să ai probleme.
Mi-am asumat eu deja totul.
Ați spus mai departe?
Știe toată lumea? O vor face sau nu?
Toată lumea vorbește despre asta, așa că toată lumea știe.
Eu sunt îngrijorat
că nimeni nu-și va dori să fie primul care iasă din clasă.
Știu, dar ne vor auzi pe coridor.
Asta o să le dea puțin curaj.
O să fie bine.
- Nu-mi place asta. - Atunci pleacă.
E o idee grozavă. Ce-ar fi să plec?
Ce-ar fi să mă duc în biroul lui Berkhoff,
și să-i spun ce puneți la cale?
Istețule!
Am ținut o conferință de presă. Sunt sigur că știe deja.
Ești retardat, Dwight.
Până aici, nenorocitule...
Pe bune?
Pari foarte liniștit, Henry.
Chiar sunt.
De ce?
Ce crezi că se va întâmpla după ce vor ieși afară?
Ce vrei să spui?
Ce părere ai despre copiii din ziua de azi, Jeanne?
Sunt plictisiți sau indiferenți?
Nu știu.
Eu cred că știu.
Și nu e ceea ce crede Leon.
David.
La telefon.
Alo?
Bună, Laura.
Nu, credeam că e altcineva.
Nu!
Doamne! De ce crezi că mă gândeam la Leon?
Ești atât de...
Alexandra face un lucru enervant, mută lucruri cu picioarele.
Cred că a fost balerină când era mică.
O ceașcă de cafea ar trebui să o ții cu mâna.
Am auzit că vor să modifice orarul.
Unii profesori vor fi concediați...
Haideți!
Eliberați ieșirea!
Progres școlar! Haideți!
Pe aici.
Leon! Stai o clipă.
Nu! Nu vreau să acaparez clipa.
Leon! Stai!
- Ce? - Stai!
Așteaptă!
Ce e asta, recreație?
Trebuia să fie o revoluție!
La "American Idol" era vorba de talent.
Acum e vorba de cine are vocea mai bună.
Porcării.
Ce mama naibii tot spui?
Și eu mă rad acolo jos!
Nu, ascultă-mă.
Îmi trebuie Oxicodonă din plante! Sunt alergică la chimicale.
Ne mai trimitem mesaje,
pentru că n-am chef de vorbă.
INDIFERENȚĂ
Mulțumesc.
Scuză-mă.
O să mai cânt una.
S-a terminat.
Nu sunt omul potrivit pentru asta.
Inima și cauza mea zac frânte
pe terenul de baschet al liceului din Montreal.
Spune în engleză, te rog.
Nu-mi vorbi așa!
Nu-mi vorbi tu așa!
Nu vreau să-mi spui declarația pentru presă.
Exact...
Am uitat că mă prefac.
Eu nu pot să simt nimic.
Nu simt nimic,
deci toată chestia asta nu mă deranjează.
Nu.
N-am vrut să spun asta.
Îmi pare rău.
Alexandra...
Nu mai am încredere în tine.
La naiba!
Mulțumesc.
Ce e?
Cred că m-am îndrăgostit.
Serios?
Așa se pare.
Bună, Alex!
Bună. Ce mai faci?
Arăți minunat.
Mulțumesc. Și tu la fel.
Am adus șampanie de Ziua Recunoștinței. E cumva ciudat?
Nu există momente nepotrivite pentru o șampanie.
Asta credeam și eu.
Alex?
Ai o grămadă de foști iubiți în bucătărie...
Bine.
Voiam doar să te anunț.
Da, mulțumesc.
Iau eu asta.
Dacă mai iau bani de la Departamentul de Istorie,
nu mai rămâne nimeni.
Eu am auzit altceva,
că au dispărut lucrările în rusă.
- Ți se pare amuzant? - Nu, e perfect.
E momentul potrivit pentru mulțumiri...
Bună.
- Mă gândeam s-o bag la frigider. - Sigur.
Bună, Alex. Arăți grozav.
Mulțumesc, Julian.
Bună!
Bună, Alex. Arăți grozav.
Ce-ai mai făcut?
Trebuie să mă duc la baie.
Nu vă îngrijorați.
E mai jenant pentru mine, decât e pentru voi...
Până la fund.
Bună!
Am făcut deja asta.
În regulă...
N-am mai auzit nimic de tine de câteva săptămâni.
Nici eu de tine.
Ce-ai mai făcut?
Nimic deosebit...
În regulă.
Ar trebui să bem o cafea...
Termină.
Încercam doar să...
Știu ce încercai să faci.
Aș prefera să nu vorbim deloc, decât să vorbim așa.
Bine.
- Bine. - Da.
Istoria e atât de importantă...
Julian, dacă chiar simți asta,
ar trebui să faci ceva.
- Așa cum face Leon. - Bine spus, Francis.
Eu o să fiu exemplul lui de ineficiență.
N-a fost ineficient!
N-a funcționat pentru că n-ai instruit elevii
să protesteze cum se cuvine.
Așa ceva nu se învață prin osmoză.
- Înțelegi? - Nu se învață.
Când am organizat primul protest împotriva războiului,
se așteptau la multe de la noi, acolo la Berkeley.
- Era zona zero. - Ai fost la Berkeley?
Atunci Berkeley era zona zero.
Poți să spui "clișeu"?
Era în toiul administrației Kennedy,
așa că elevii nu erau obișnuiți cu asemenea demonstrații.
Ești atât de bătrân!
Nu mi-am dat seama... E bătrân!
Taci din gură, Julian!
Ești bătrân... Ești un bătrân excentric.
Ajunge. Cred că e timpul să dormi...
Ce spui, Julian?
Băieți, eu plec.
- Trebuie să mă trezesc mâine. - La revedere.
Așa.
L-am prins.
Continuă.
Manifestanții Berkeley-Kennedy. Continuă.
Asta era înainte de Patty Hearst
și Comitetul Național Democrat din Chicago.
De câte ori încercam să organizez un protest,
devenea un dezastru.
Dacă nu aveam un fascist în campus, la care să urlăm,
totul se transforma într-o petrecere a nudiștilor.
Îți explic mai târziu ce înseamnă asta.
Ideea e că toți veneau doar ca să fie în peisaj,
să facă parte din club.
Iar într-o zi mi-am dat seama
că niciodată nu e adevărat,
decât atunci când nu mai e amuzant.
Toți acei oameni
trebuie să fie la fel de serioși ca și tine.
Nu că ar fi posibil ca cineva să fie la fel de serios ca tine.
Era o glumă, Leon.
Marie le spune "glumeuri".
Leon?
Uitați cum stă treaba.
Am dat-o în bară cu greva.
- N-a fost atât de rău. - N-a fost prea grozav.
Trecem mai departe.
Dar înainte de asta,
trebuie să vă puneți o întrebare...
Cât de departe vreți să mergeți?
- Până la capăt. - Da.
Bun. Credința fără fapte nu înseamnă nimic.
E timpul să avem o reușită.
- Mă urmărește toată lumea? - Bineînțeles!
Amintește-mi ce e aia o reușită...
Nu pot să continui fără să vă spun
că schimbăm teritoriul.
Trecem de la apărarea legală
la atacul ilegal.
Poftim?
Am putea ajunge la închisoare.
Asta fiind spusă, Skip și Sarah,
am nevoie de voi vineri, la cinematograf.
Aveți nevoie de un alibi solid.
Cât sunteți la cinematograf,
trimiteți mesaje prietenilor.
Tu le trimiți mesaje lor, iar ei trimit mai departe.
Anunțați-i că se întâmplă ceva la școală.
Nu știu... Să dau mesaje de la cinematograf?
Nu e prea grozav. De ce nu mă lași să te ajut?
Oricum o să mă cert cu tata.
Ce se poate întâmpla mai rău de atât?
Am auzit cuvântul "închisoare"...
Ce-ar fi să mă duc eu cu Sarah la cinematograf?
Nu, se duce Skip.
Asta e cea mai mare favoare cu care mă puteți ajuta.
Sarah, am auzit că e un film nou cu Zack Efron, săptămâna asta.
Eu cred că e
o nouă retrospectivă cu Ken Loach la "Cinemateque".
În fine.
Cine erau cei în costumele din Ferma Animalelor?
Cunosc pe cineva dintre ei. O cheamă Melanie.
De fapt, numele ei e Marie-Soleil.
Ți-am spus că știu numele tuturor francezilor.
Aduceți-mi capetele lor.
Ești pregătită să mergem la film?
Doamne! Nu mai urla! Da, haide.
Scuză-mă.
Ai văzut cum am sărit peste?
E cineva?
Ce mama naibii se întâmplă aici?
Amice, asta e o "lovitură de stat".
Am terminat.
Domnule Bronstein, știu că tu ești sub acea mască de porc.
E timpul să plecați de aici.
- Cum adică? - Nu mai e nimeni.
Am securizat biroul.
N-aveți de ce să mai stați aici.
Ai idee cât timp mi-a luat
să baricadez ușile astea?
- Sigur nu ai nevoie de noi? - Sigur.
Ceea ce vreau să faceți
e să-i găsiți pe Skip și Sarah, și să-i anunțați pe toți.
Am nevoie de o mulțime în fața școlii, și asta repede.
Chiar avem nevoie de o mulțime.
Am înțeles, camarade.
Da...
Mulțumesc.
Alo, poliția?
Scuzați-mă, am uitat cum se spune
"luare de ostateci" în franceză.
Exact. Mulțumesc frumos.
Doar ce am vorbit cu poliția.
Vin încoace.
Le-am spus că nu sunt înarmat,
dar totuși, aș putea provoca multe pagube.
- Nu mai vorbi cu poliția! - Mi s-a părut mișto.
Să nu vorbești cu nimeni până nu ajung acolo.
Mă înrolez din nou. Am cumva un telefon mobil?
Bună, sunt Leon.
Mi-am luat ostatec directorul,
așa că o să mă vezi curând la știri.
Dacă ți-e dor de mine, mă găsești aici.
Și încă te mai iubesc.
Atât. Pa.
Bună, sunt Leon.
Mi-am luat ostatec directorul,
așa că o să mă vezi curând la știri.
Încă n-a venit poliția.
Cred că oamenilor nu le pasă dacă pățești ceva sau nu.
Ce speri să realizezi prin asta, domnule Bronstein?
Singurul rezultat pe care îl prevăd eu e o condamnare.
Cred că asta era evident până acum.
De ce îți sabotezi intenționat propria viață?
Ascultă-mă.
Nu-mi sabotez deloc viața.
Cum îndrăznești?
Și chiar dacă ar fi așa, ar fi de dragul idealurilor mele.
Te rog! Idealurile tale?
Vrei să îmbunătățești traiul semenilor tăi?
Da! Exact asta vreau!
Să-ți spun ce am învățat eu după predatul la o școală publică.
Ei nu vor ajutorul tău. Nu vor un trai mai bun.
Ei vor același rahat.
Dacă nu era așa, nu ți-ar fi fost atât de greu.
Vrei să știi ce e greu?
Greu pentru cei ca mine e existența oamenilor ca tine!
Mă întristezi, domnule Bronstein.
Un revoluționar fără revoluție.
Ești o adevărată tragedie rusă.
Nu, tu ești.
Tu ești doctorul din "Unchiul Vanya".
Inutil și de vârstă mijlocie.
Trupele mele se vor mobiliza. Așteaptă numai!
Vor lepăda mantia groasă a plictiselii cu care i-ai acoperit.
Vor îmbrăca straie de luptă,
iar tunica opresiunii pe care o porți
te va sugruma.
Nu mai erai în stare să continui metafora.
Mi-am demonstrat ideea!
Bronstein...
Nu e copilul de la fabrica aia?
Ba da, cel cu greva foamei.
Acum a luat directorul ostatec.
Ăsta face numai belele.
Credeam că e tâmpit,
dar e mult mai tâmpit decât am crezut eu.
Da!
A venit garda.
Și mulțimea?
Găștile sălbatice de tineri rebeli?
Nu?
Ce păcat!
Poate nu mă urăsc atât de mult precum crezi tu.
Trebuie să ne mobilizăm.
E crucial să sprijinim fizic această cauză.
Plictiseală! N-am dreptate?
Mai taci!
De ce? Deja am ieșit "fizic" în timpul orelor.
- Da. - Copilul ăla mă cam sperie.
Ce mama dracului vrea să facă,
luându-l pe Berkhoff ostatec? Asta e o treabă serioasă!
Da. De ce n-a luat-o pe Davis?
Ce-o să facă Leon după revoluția asta?
Va distribui temele, ca să avem toți aceeași cantitate?
Vom avea o poliție secretă a elevilor?
Eu vreau să fiu tânărul Putin!
Trebuie să priviți situația puțin mai serios.
Ce mama naibii e de privit la ea?
Râdem, glumim, dar unde sunt cartofii?
Poftim?
Care e substanța argumentelor lui Leon?
De acord.
Eu nu sunt purtătoarea lui de cuvânt...
Slavă Domnului!
Școala e nașpa.
Da.
Evident.
Serios, școala chiar e nașpa.
Da.
Ar trebui să fie nașpa?
Serios vorbind,
ar trebui școala să fie nașpa?
Nu.
Nu. Așa e?
Deci dacă suntem de acord că școala e nașpa,
dar n-ar trebui să fie,
atunci ce urmează?
Se transformă într-un discurs grozav.
Asta vrea să facă Leon.
El e cel care crede că pasul următor e ca noi să ne implicăm.
Suntem cumva implicați? Eu nu sunt.
Bineînțeles că nu! Sunt contabilul comitetului de elevi.
Eu ți-am dat funcția asta!
Mai taci!
În fine.
N-are nicio logică.
Dar serios,
nu facem nimic pentru a face școala mai bună.
Leon crede că formând un sindicat,
vom fi obligați să ne implicăm
și vom face lucrurile mai bune.
El crede că lucrurile se pot îmbunătăți,
dacă le îmbunătățim chiar noi.
Asta e bestial.
- Da. - Exact!
E cea mai bună explicație!
Stai așa.
Tony, crezi că Leon are dreptate?
- Bineînțeles. - Nu.
Dwight, vreau să știu ce crede Tony.
Habar n-am.
Dar știți cine nu crede în sindicatul ăsta?
Știi cine crede
că părerile noastre nu înseamnă nimic?
Nenorocitul de Berkhoff.
O să-mi dau seama mai târziu ce cred,
pentru că acum vreau doar ca nenorocitul ăla să se înșele.
E singurul motiv de care am nevoie ca să-l urmez pe Leon.
Momentan, vreau să pun faptele înaintea credinței.
- Eu nu cred că... - Taci din gură, Dwight!
Te-ai ars.
Ai fost bestial!
Vedem noi.
Serios Tony, ai fost.
Tot gay sunt.
La naiba! Îmi pare rău.
Momentan sunt foarte implicată în chestia asta.
Mă bucur că ți-a plăcut "Pământ și Libertate".
E noul meu film preferat.
- Serios? - Da.
- Skip! Sarah! - Ce s-a întâmplat?
De ce nu sunteți cu Leon?
El a vrut să plecăm.
Am încercat să-i anunțăm pe ceilalți.
Cum stăm cu oamenii?
Pe mine mă dor degetele.
Îți povestesc pe drum. Haideți.
Au nevoie de niște cereri. Poliția începe să se plictisească.
Vor intra peste tine și te vor aresta.
Bine, îi spun căpitanului.
Uite ce vrea...
Vrea ca inspectoarea
să le permită elevilor un sindicat.
Și cale liberă până în Venezuela.
Chestia cu Venezuela era o glumă.
Vrea ca inspectoarea să vină aici.
- Asta-i tot. - Bine.
Vreau să știi că-i facem pe plac.
Îmi fac pe plac?
Aduceți-o pe Archambault aici mai repede, ca să plecăm acasă.
Mulțumesc.
Grozav.
Nu s-a terminat încă!
Cred că amândoi știm că s-a terminat.
Mamă! Ce faci?
Urcați în mașină.
Nu...
Mergem la școală, după Leon.
Și nu doar pentru Leon.
E ceva în care credem cu toții.
Nu vin acasă cu tine! Îmi pare rău dacă te dezamăgesc.
Nu te mai speria atât! Vă duc eu acolo.
Ne duci?
Da. Haideți!
Grozav. Mergem cu mașina?
Aveți toți loc?
Ești bine?
Puneți-vă centurile.
A vrut și tatăl tău să vină,
dar avea ședință cu marocanii.
Ce se aude? Pune-ți centura.
- Mamă! Condu mașina! - Haide!
Doamnă.
Doamna Inspectoare...
Doamnă.
Doamnă, ar trebui să vă explic circumstanțele...
M-am uitat la știri. Știu exact ce se întâmplă.
Mulțumesc oricum.
Leon Bronstein. Ieși la fereastră.
Ajută-mă.
Bine ai venit.
Nu sunt impresionată și nici amuzată, domnule Bronstein.
Poate asta e ideea ta de umor grosolan,
dar în cartea mea
și în cartea acestor domni în uniforme,
asta e o faptă pedepsibilă.
Poate acum o să-ți dai seama că noi vorbim serios.
Care "noi", domnule Bronstein?
Tu și Dumnezeu?
Ești Regele Angliei?
Eu văd doar un tânăr inteligent,
care caută disperat atenție,
și pregătit să meargă până la capăt pentru a o obține.
Da, bine. Vrem sindicat!
Ascultă, Norma Rae,
am mai discutat deja asta,
și n-o să se întâmple.
- Dă-i drumul directorului. - Vrem sindicat.
Nu meritați un sindicat! Sunteți niște copii!
Voi faceți ce vă spunem noi.
Și din partea tuturor adulților...
Maturizează-te, domnule Bronstein!
Doamnă Archambault!
Vreți sau nu să fie un adult?
- Nu m-am făcut bine înțeleasă? - Nu.
Mi se pare un lucru foarte matur să lupți pentru drepturile tale.
Nu ți-a cerut nimeni părerea.
Eu sunt de acord cu ea.
Ce surpriză!
Ai rămas fără clienți, Frank?
Recrutezi elevi de liceu?
El e cel mai bun pe care l-ai găsit?
Leon Bronstein, raza de speranță a marii revoluții?
Cred că ar putea fi.
Cât de dezamăgitor!
Dumnezeule, Denise, ești atât de răutăcioasă!
Ce-ai fi să-i spui prietenului tău nebun
să ne lase să mergem acasă? Bine, Frank?
Lasă-mă să-ți pun o întrebare.
Spune.
De ce fel de oameni crezi că e nevoie pentru a schimba lumea?
Știu că e foarte amuzantă,
pentru noi, cei postmoderniști,
această noțiune de revoluție.
De ce fel de oameni crezi că e nevoie
pentru a reuși?
Crezi că se schimbă vreodată?
Nu!
Întotdeauna sunt persoanele nepotrivite pentru slujba asta.
Întotdeauna sunt persoane pe care ceilalți le consideră nebune.
Chiar trebuie să-l ascult?
Dacă cred că Leon Bronstein e omul potrivit pentru asta?
Fii sigură de asta, Denise,
pentru că el o face, iar tu nu.
Bravo.
- Pot să parchez aici? - Da, poți să parchezi.
Bine.
Ce-i asta?
Ce?
Iisuse Hristoase!
Apropo, Denise,
să știi că raza de speranță m-a găsit pe mine.
Și sunt foarte recunoscător!
Vrem sindicat!
Te-am auzit, domnule Bronstein.
Cred că ei sunt acei "noi" despre care vorbeai, Denise.
Vrem sindicat!
Sunt avocatul lui. Merg unde merge și el.
Plictiseală!
Sindicat!
Bineînțeles că facem apel,
dar suntem foarte fericiți pentru cum s-au terminat lucrurile.
Acesta este un mesaj pentru tineretul canadian...
Ba nu, pentru tineretul din întreaga lume...
Poate vor reuși să ne rănească,
dar niciodată nu ne vor reduce la tăcere.
Ne vom face auziți întotdeauna!
Revoluția merge mai departe!
Trăiască revoluția!
S-a renunțat la toate acuzațiile împotriva lui Leon Bronstein.
Curtea l-a eliberat cu o singură condiție...
Nu mai are niciodată voie să meargă la o școală
din orașul Quebec.
Daci ai nevoie de ceva, bani sau mâncare, sună-mă.
Îți trimit tot ce-ți trebuie.
- Mulțumesc. - Bine.
Și nu-ți face griji pentru Ontario.
Nu sunt numai fani Alice Munro și "Maple Leaf".
Sunt și oameni interesanți acolo.
Tatăl tău a vrut să fie aici,
dar a avut o ședință
cu arabii ăia...
- Nu-i nimic, mamă. - Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Sunt mândru de tine. Ești uimitoare.
Termină!
Distracție plăcută. Și să-mi spui ce mai pui la cale.
Așa o să fac. Să-l saluți pe Skip din partea mea.
Cine-i Skip? Băiatul ăla cu care te-am văzut?
Mulțumesc, Leon.
- E evreu? - Mamă!
Știi cum...
Ne căsătorim curând.
Îmi țin pumnii pentru Nunavut.
Ești norocoasă.
Va trebui să fii exilată o singură dată.
Eu va trebui să fac asta din nou cu cea de-a doua soție.
Doamne! Ce-am făcut?
Să mă suni în fiecare zi.
Așa o să fac.
Să conduci prudent!
Mă voi întoarce!
Salut.
Și...
- Carnețelul președintelui Mao. - E în chinezește.
Sper să nu-l înțelegi.
Mulțumesc, tată.
PENTRU LEON, DE LA FASCISTUL TĂU PREFERAT
Traducerea și adaptarea : BRiLi
Nadia!
Stai o clipă!
Nici nu m-am culcat cu ea!
Doar atât poți?
E devreme!
Stai!
Uită-te la frumusețea din fața ta.
Știu!
Și tu mă înșeli cu iepurașul din Ontario!
Nu m-am gândit.
Nu-mi înțelegi frumusețea?
Nu.
Nu înțelegi nimic!
Sună-mă când îți dai seama ce vrei, bine Vladimir?
Nadia.
Nadia, vrei să te întorci?
Nadia?
La naiba!
Ce e?
Domnul Ulianov?
Domnul Vladimir Ulianov?
Doar pentru bunica, amice.
Rahat! E vorba de cartea de la bibliotecă?
Pentru că eu am dus-o înapoi. Jur pe Dumnezeu!
Poate n-o găsesc ei. Eu am dus-o.
Nu mă interesează istoria presei, jur!
Nici pe mine. Nu știu pe cine ar interesa.
Nu. Vladimir...
Numele meu e Leon Bronstein.
Trebuie să discutăm.
Acum? Nu...
Tocmai m-a părăsit prietena.
Sunt beat.
Nu e un moment potrivit pentru mine.
Nimic nu mai contează.
Lasă-mă să-ți fac cinste cu o cafea.
Te rog.
Pot să-mi pun brațul la gâtul tău?
Noi doi vom schimba lumea.
Grozav! Nu mă mai atinge.