Cartea lui Eli
Traducerea și adaptarea: Larra, Ashrak & SirEv
La naiba!
Drăguț.
Ți-e foame?
Știi că trebuie să vii să o iei. Nu face pe inabordabilul.
Îți va plăcea.
E pisică.
Așa.
Fă loc pentru micul dejun.
Hei?
Te rog...
nu-mi face rău.
Poftim, ia orice dorești.
Vrei mâncare?
Ia-o.
- N-am să-ți fac rău. - Da?
Așa a spus si ultimul tip.
Poți să mă ajuți?
Căruciorul s-a stricat.
Nu-l pot repara.
Poate dacă... dacă aș putea,
dar nu pot.
Singurul lucru bun la lipsa de săpun
e că puteți mirosi de la o depărtare o ambuscadă.
Sunt impresionat.
Acest om...
ne-a mirosit...
de la 10 metri depărtare!
Ce spune asta despre igiena noastră?
Ce ai acolo în rucsacul ăla?
Ce rucsac?
Are o armă.
Rahat. Și e încărcată?
Niciodată nu sunt...
Nu e așa, bătrâne?
Deschide rucsacul și pune-l la pământ frumos și încet.
Nu pot face asta.
Dă jos nenorocitul ăla de rucsac
și pune-l jos
sau mori!
Nu mă asculți?
- Acum da. - Bine.
- Tu mă asculți? - Da.
Bine.
Mai pune o dată mâna pe mine,
și nu o vei mai primi înapoi.
Îți vine să îl crezi pe blestematul ăsta?
Bine, o vom face pe calea grea.
De ce ai făcut asta?
Mi-ai tăiat mâna!
Pentru ce stați și vă uitați?
Sărută-l!
Ce a spus?
E în șoc.
Cred că a spus "ucideți-l".
Ți-am spus că nu o vei primi înapoi.
Da, mi-ai spus.
Cine ești?
Unde ți-e apa?
Nu aveau. Voiau s-o ia pe a ta
și apoi să te mănânce.
E adevărat.
E în cărucior.
Nu o iei?
- Unde mergi? - Vest.
- Pot să vin cu tine? - Nu.
Nu!
Unde crezi că mergi?
Vino aici.
Rămâi pe calea ta.
Nu!
Stai pe calea ta, nu e treaba ta.
- Nu te cunosc. - Nu sunt de pe aici.
Sunt sigur de asta.
Nu vreau probleme.
Bine.
- Sunt doar un client, bine? - Bine.
Îmi pare rău, trebuie să-ți văd mâinile.
Nu sunt unul din ei.
Bine.
Am să scot ceva din rucsacul meu.
- Ia-ți degetul de pe trăgaci. - Da.
O, drăguț, asta e un Phantom 900, omule.
Serios?
N-am mai văzut unul din asta din '90.
Da, îl am din est.
- Mai funcționează? - Da, dar trebuie încărcat.
- Poți să faci asta? - Să-l încarci?
Am cabluri.
Nu am nevoie de cablu. Dacă vrei pot să-l încarc...
Dacă ai bani.
Da, dle.
Da, am.
- E Americană. - Da.
Am o grămadă din astea.
Dar bețișoare? Ai ceva bețișoare?
N-am bețișoare. Am ulei de pisică.
- Ulei proaspăt de pisică. - Nu, nu.
E bun, e pentru...
Merge la fel.
Dar jucării? Ai ceva jucării?
Nu, nu mă joc. O, am...
Da. Da, da.
Bine, în regulă.
Am să iau asta, și astea.
Categoric, sunt ale tale.
Bine, dă-mi câteva ore.
- Am să-l încarc pentru tine. - Mulțumesc.
Poți să aștepți acolo, peste drum. E Orpheum.
- Nu, sunt bine. - Barul e pe cale să se deschidă.
Aștept aici.
Nu ai încredere în mine, nu?
- Aștept aici. - Bine.
Carnie, una din echipele de pe drum tocmai a venit în oraș.
Au ceva pentru tine.
- Cărți? - O întreagă încărcătura.
Spune-le că vreau să-i văd. Chiar acum.
Am făcut bine.
Cea pe care o dorești, e acolo?
Nu.
Nu înțeleg. Sunt multe cărți.
Nu trebuie să înțelegi.
Eu înțeleg.
Lasă asta în seama mea și putem fi prieteni.
Am încredere în tine. O vei găsi.
Așteaptă.
Am și asta.
O, ăsta e un cadou.
E șampon.
Du-te să te distrezi. Du-te la femei.
E din partea mea atâta timp cât tu și băieți tăi puteți sta.
Apoi întorceți-vă pe drum.
Și îți vom aduce cartea.
Nu am îndoială de asta.
Trimiți băieți afară care nici nu știu să citească
să caute o carte?
Nu e de mirare că nu găsesc nimic.
Folosesc uneltele pe care le am.
Sau poate vrei tu să mergi cu ei.
- Dar astea? - Arde-le.
În locul ăsta de peste drum, au apă?
Au, dacă poți să plătești pentru ea.
Aici. Miroase.
Una din echipele de pe drum l-a găsit.
Cine știe...
poate să fie ultimul șampon de pe planetă.
Și e tot al tău.
Ți-au găsit cartea?
Nu.
Străine?
Lasă-mă să văd.
- În regulă, ce să fie? - Apă.
Asta e marfă bună.
Trebuie să vând din rația mea,
deci nu va fi ieftină.
Astea îți ajung poate pentru jumate.
Solara!
Ia asta și umple-o.
Așteaptă. Ai nevoie de asta.
Te rog, poți să te miști?
Mulțumesc.
Era pisica mea.
Frumos specimen.
Am văzut cum ai trântit-o jos de pe bar.
Nu am trântit-o, ci am dat-o la o parte.
Ai ridicat mâna la ea.
Nu se va mai întâmplă. Îți promit.
Hei Martz, ce zici de încă un rând?
Pisica aia vine aici de doi ani.
Are mai mult drept să fie aici decât tine.
Nu vreau nicio problemă.
Asta e rău pentru că...
Știu cine ești.
Criminal de drumeți inocenți de pe drum.
Vei ajunge în iad
pentru lucrurile pe care le-ai făcut. Știi asta?
E în regulă.
Am să-mi iau lucrurile și am să plec de aici.
- Bine, frate? - Da.
"Blestemat este acum pământul din pricina ta.
Cu multă trudă să-ți scoți hrana din el în toate zilele vieții tale.
Din pământ ați fost luați și în țărâna vă veți întoarce.
Și în țărână ne vom întoarce. "
Stop!
Te rog!
Redridge!
Redridge.
- Și cine ești? - Nimeni.
Mă îndoiesc de asta.
Oamenii pe care i-ai ucis în bar,
ei sunt nimeni.
- Dar tu... - Nu are tremurături.
Nu e unul din ei.
Bine, acesta e un oraș civilizat.
Noi nu mâncăm oameni.
Nu vedem prea mulți oameni de dinainte.
Nu mai vedem.
- Citești? - În fiecare zi.
Bravo ție. Și eu.
Știi ce e amuzant?
Cât de bătrâni suntem, oameni ca noi doi,
noi suntem viitorul.
Ce vrei de la mine?
Direct la subiect.
Îmi place asta.
Nu ești doar educat.
N-am mai văzut pe nimeni să se descurce cum ai făcut-o tu.
Nu știu de unde ai învățat,
dar mi-ar folosi.
E un oraș mic, e doar începutul.
Vreau să mă extind, am nevoie de un expert.
Mi-ar folosi cineva ca tine.
Mulțumesc, dar nu sunt interesat.
Cei care lucrează pentru mine o duc mai bine decât
visează orice muncitor. Întreabă-l pe Redrige.
Întreabă-i pe băieți, oricare.
Paturi bune, mâncare caldă, femei.
Apă curată.
Ai putea s-o duci mult mai rău, prietene.
Mulțumesc.
Dar trebuie să fiu undeva.
Unde?
Vest.
Nu e nimic în vest.
Mi s-a spus altceva.
Cine ți-a spus?
Uite cum facem. Rămâi peste noapte.
Încearcă-ne ospitalitatea,
vezi cum îți place.
Mai vorbim de dimineața.
Un sfat, Walker. N-ai de ales.
Întotdeauna ai de ales.
Va fi cineva la ușa ta toată noaptea.
- Dacă ai nevoie de ceva. - N-am nevoie de nimic.
Nu știi niciodată.
Asta e pentru tine. E apa pentru spălat
și niște mâncare. Un desert special.
Complimente din partea casei.
Vreau să iei asta sau să spui ceva, ca să te găsesc.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Mai ai nevoie de ceva?
Nu, mulțumesc.
Ai orbit în război?
M-am născut așa.
Cred că sunt norocoasă pentru că eram deja obișnuit
când s-a întâmplat.
Mulțumesc pentru mâncare.
Cu plăcere.
Îmi place parfumul tău.
E doar șampon, dar mulțumesc.
Noapte bună.
Nu cred că se va răzgândi până dimineața.
Nu va rămâne.
E altfel decât ceilalți.
Nu îl vei putea determina să facă ce vrei tu.
Cine a spus ceva de mine?
O trimit pe Solara.
Nu poți face asta.
E timpul să mă folosesc puțin de ea.
Nu... Te rog.
Te rog, nu. Te rog.
Pot intra?
O secundă.
Mi-a adus cineva apa și mâncare deja.
Am tot ce îmi trebuie.
Ești sigur?
E multă lumină aici.
- Sunt Solara. - Da.
Mi-ai umplut bidonul jos.
Da. Tu ești Walker, nu?
Da.
Dacă te gândești cum plătești să știi că e din partea casei.
Să plătesc pentru ce?
De ce nu iei loc?
Nu.
Nu, nu pot pleca.
Dacă o fac îmi va răni mama.
- Cine? - Carnegie.
- E tatăl tău? - Nu.
Dar îi aparținem.
O să dorm pe jos.
Mâine îi poți spune că ne-am distrat.
Promit să nu îți cauzez probleme.
Te rog.
Cal la b4.
Tu urmezi.
- Deci... câți ani ai? - Poftim?
Nu prea am văzut mulți de vârsta ta să vină pe aici.
Au trecut...
30 de ierni de la fulger.
Nu-mi amintesc.
Îți amintești cum a fost?
- În lumea e dinainte. - Da.
Cum era?
Oamenii aveau mai mult decât le trebuia.
Nu știam ce să prețuim.
Aruncăm lucruri pentru care s-ar ucide oamenii între ei acum.
- Serios? - Da.
Ai o carte. Pot să văd?
Nu, nu poți.
Vreau doar să mă uit la ea.
Nici nu știu să citesc, lasă-mă doar să văd, te rog.
Ce ai? E doar o carte.
Nu e doar o carte.
Cum adică?
Nu mai pune întrebări legate de carte, da?
Fără întrebări.
Am o întrebare pentru tine, dacă tot ești aici.
Poate voi răspunde, poate nu.
De unde iei apa?
Nu-ți pot spune asta.
Nu-mi poți spune sau nu știi?
Știu.
Dar dacă nu vorbești despre carte,
nici eu nu vorbesc despre apă.
Bine, am o altă întrebare.
Grozav.
Îți e foame? E multă mâncare acolo.
Mai mult decât pot mânca.
Uite cum facem. O putem împărți,
cum făceau bătrânii.
- Bine. - Bine?
Stai puțin. Ia loc.
Dă-mi mâinile.
Ce faci?
Ai încredere în mine, dă-mi mâinile.
Închide ochii.
Doamne, îți mulțumim pentru această masă.
Îți mulțumim pentru patul cald
un acoperiș deasupra capului în nopțile reci,
ca aceasta.
- A durat prea mult. - E din carte?
Închide ochii.
Îți mulțumim pentru darul companiei,
în vremuri grele ca acestea.
Amin.
Acum mâncăm?
Acum mâncăm.
Neața', Solara.
Cum a fost noaptea? Ai dormit bine?
- Am făcut ce ai spus. - O, bineînțeles că ai făcut,
dar am întrebat: a mers?
- Rămâne? - N-am vorbit mult.
Solara, dragă, mănâncă ceva.
Mamă, dă-mi mâna.
Închide ochii.
Mamă, ai încredere în mine.
Doamne.
Îți mulțumim pentru mâncare.
Îți mulțumesc pentru mama mea.
Îți mulțumim pentru acoperișul de deasupra capului.
Și...
cred că asta a fost tot pentru moment.
Amin.
Asta e cuvântul pe care îl căutai.
Amin.
Așa te oprești.
Ai spus că nu ați vorbit mult.
Dar ați citit?
- Te-am întrebat ceva. - Bill, nu.
Ține-ți gura.
Oprește-te!
O rănești pe mama ta, Solara.
A spus că citește în fiecare zi. Așa e?
Mama ta ar dori să vorbești.
Nu știu!
Nu știu.
Da, bine. Da, a citit.
Ce fel de carte citea?
Nu știu, una veche îmbrăcată în piele.
Și?
Nu știu, avea ceva pe copertă.
Spune-mi.
Vreau s-o lași în pace.
Arată-mi!
Redridge!
Rahat! Am stat treaz toată noaptea.
Unde e?
Nu...
Vreau doar să mă asigur că...
... nu e acid acolo.
Nu contează, scoate astea.
- Scoate-le. - Lasă-mă să mă usuc...
- Hei! - Bine!
Merci. Le poți spune că eu te-am pus s-o faci.
- Spune. - Tu m-ai pus s-o fac.
E încărcată?
Nu cred că e încărcată.
Un singur mod de a afla.
Uite, am nevoie de cartea aia.
Adică vreau cartea. Și pe tine.
Dacă mă pui să aleg,
te voi ucide, și voi lua cartea.
De ce, de ce o vrei?
Am crescut cu ea. Îi cunosc puterea.
Și dacă o citești, vei afla și tu.
De aceea le-au ars după război.
Doar supraviețuirea este un act de credință,
construirea acestui oraș este unul și mai mare.
Dar ei nu înțeleg asta.
Niciunul nu o face.
Și nu am cuvintele necesare să îi ajut,
dar această carte le are.
Și recunosc...
Am fost nevoit să fac lucruri multe multe lucruri,
urăsc să recunosc asta.
Dar dacă am avea acestă carte,
nu ar trebui să o fac.
Îți imaginezi cât de diferită, cât de dreapta
această mică lume ar fi dacă am avea
cuvintele potrivite pentru credința noastră?
Oamenii ar înțelege cu adevărat de ce sunt aici și ce fac.
Nu ar avea nevoie de alte motivații urâte.
Nu e corect să ții ascunsă acea carte.
E menită să fie împărțită cu ceilalți.
Menită să fie răspândită.
Nu asta e ce vrei?
Din tot sufletul.
Mereu am crezut că voi găsi un loc,
care va avea nevoie de carte.
Ei bine, încă nu am găsit acel loc.
Îmi place de tipul ăsta.
Împușcă-l. Te rog.
Ce mai aștepți?
Doboară-I, la naiba!
Nu-mi place să fiu urmărit.
Vreau să vin cu tine.
- Ba nu vrei - Urăsc locul ăsta.
Atunci schimbă-l.
Mama crede că voi fi în siguranță cu tine.
Te duc acolo unde ne aprovizionăm cu apă.
Poți lua atât cât poți căra.
Adică cât putem căra amândoi.
Carnegie mai știe despre două izvoare din nord.
Spune că va construi mai multe orașe.
Cum de știe de asta?
A fost aici. Când era tânăr.
În lumea de dinainte.
Bănuiesc că toți ce știau de izvor au murit.
Ar trebui să ne grăbim.
Cred că mi-am uitat ochelarii înăuntru.
Te poți uita pentru mine?
Ce faci?
Ești așa de mincinos.
Nu sunt mincinos.
Ai spus că pot veni cu tine,
dacă îți iei apa.
Nu am spus asta, tu ai spus-o.
În plus, drumul nu e pentru tine.
E mai rău decât crezi.
La revedere, Solara.
Mi-a părut bine să te cunosc, și vorbesc serios.
- Hei. - Da?
Du-te naiba!
Ți-ai spălat mâinile astea jegoase?
De două ori, domnule. Cu săpunul dvs.
Adună o echipă, plecăm după ei.
- Pentru o nenorocită de carte. - Nu e o nenorocită de carte.
E o armă!
O armă care țintește direct în inimile
și mințile celor slabi și disperați.
O să ne dea controlul asupra lor.
Dacă vrem să conducem mai mult decât un oraș,
trebuie să o avem.
Oamenii vor veni de peste tot și vor face
exact ce le spunem, dacă cuvintele sunt din carte.
S-a mai întâmplat odată, și se va întâmpla din nou.
Tot de ce avem nevoie e cartea aia.
Atunci eu o vreau pe Solara.
Negociezi cu mine?
Facem o afacere?
Am pierdut foarte mulți oameni.
Ai nevoie de mine mai mult ca niciodată.
Acum zici că acea carte merită tot deranjul.
Ei bine, cred în tine.
Dar o vreau pe Solara pentru asta.
De ce nu? De ce nu.
Hai să plecăm naibii de aici.
Încotro ne îndreptăm?
Vest.
Bună?
Mă poate ajuta cineva?
Hei, e cineva acolo?
Ești în regulă?
Da, sunt bine.
Poți pleca, voi fi bine.
- Lasă-mă să... - Nu! Serios, te rog!
Sunt bine, serios. Am nevoie de un bărbat, care să mă ajute...
Tu. . pleacă.
E în regulă, va dura doar un minut.
Sunt bine. Te rog...
Ajutor!
Da-te jos de pe mine!
Oprește acolo.
- Ce s-a întâmplat? - Ai auzit asta?
Ce să aud?
Nu te mișca.
Desfă sârmă de pe asta. Înfășoar-o.
- Ce e aia? - Cina?
E ca și cum ar fi protejat.
Ca și cum nimic nu-l poate atinge.
E doar un nenorocit de om.
Dacă pui un glonț în el va cădea jos ca oricare altul.
Mai este cald.
Nu sunt morți mai mult de câteva ore.
Nu poate fi departe,
Blestematul
Solara.
Ești sigur că încă o mai vrei?
Se va întuneca curând.
Nu-l putem urmări noaptea, ne va vedea venind.
Vom trece pe lângă el și nu vom ști.
Are dreptate.
Sunt pe jos, sunt obosiți și trebuie să doarmă.
Vom recupera teren mâine.
Îi vei avea înainte de revărsatul zorilor, Sam.
Asta ar fi bine să fie o garanție.
Chiar citești aceeași carte în fiecare zi?
Absolut.
Îmi vei citi ceva și mie?
Te rog.
" Domnul este Păstorul meu: nu voi duce lipsă de nimic.
El mă paște în pășuni verzi,
și mă duce la ape de odihnă;
Îmi înviorează sufletul
și mă povățuiește pe cărări drepte, din pricina
Numelui Său.
Chiar dacă ar fi să umblu prin valea umbrei morții,
nu mă tem de nici un rău,
căci Tu ești cu mine. "
- E frumos. - Îți place?
- Tu ai scris asta? - Da.
- Serios? - Nu.
Asta a fost înainte cu mult timp
ca noi doi să fim aici, asta e sigur.
Ce ai vrut să spui când ai spus că nu e orice carte?
E singura.
Serios?
După război, oamenii și-au făcut un scop
din a găsi și distruge tot ce incendiile nu au distrus,
unii oameni au spus că asta e motivul pentru război în primul rând.
Oricum, asta e singura care a supraviețuit.
Cum ai făcut rost de ea?
Ei spun că războiul a făcut o gaură în cer,
probabil că ai auzit poveștile astea.
Da.
Prin gaura din cer, soarele a coborât
și a ars totul.
Tot și pe toți.
Ai avut noroc să te ascunzi într-un loc ca asta.
Majoritatea oamenilor nu au fost norocoși.
Deci, un an mai târziu am început să ieșim afară
oamenii se plimbau de colo colo, nu știam ce să fac
doar încerc să găsesc un loc unde să supraviețuiesc.
Într-o zi am început să aud voci, e greu de explicat.
Dar a fost de parcă veneau din mine.
Dar le auzeam la fel de clar cum te aud pe tine.
Ce au spus vocile?
M- au condus într-un loc unde am găsit cartea.
Îngropată sub niște moloz.
Vocea mi-a spus să duc cartea către Vest.
Mi-a spus că mi s- a întins o cale,
și că voi fi ghidat către locul unde cartea
a fi în siguranță.
Mi-a spus că voi fi protejat
împotriva oricărui lucru care îmi va sta în cale.
Merg în continuu de atunci.
Și ai făcut toate astea pentru că
o voce din capul tău ți-a spus să faci asta.
Da.
Știu ce am auzit. Știu ce aud.
Și știu că nu aș fi reușit
fără ajutor.
- Ce este? - Prea multe întrebări.
Du-te la culcare, ne trezim devreme mâine.
Ce faci?
Scuze, credeam că dormi.
Nu dormeam. Ce faci?
Vroiam doar să văd cartea.
Nimeni nu pune mâna pe ea în afară de mine, ai înțeles?
- Ai înțeles? - Da, am înțeles.
Devreme ce nici nu știi să citești,
nu ai ce face cu ea.
Da.
Învață-mă.
Stai. Stai. Oprește-te!
Spui că mergi de 30 de ani.
Te-ai gândit vreodată că poate te-ai pierdut?
Nu.
De unde știi că mergi în direcția corectă?
Merg după credință, nu după vederea.
- Ce înseamnă asta? - Înseamnă că știi ceva,
chiar dacă nu știi ceva.
Nu are niciun sens.
Nu trebuie să aibă sens. E credința.
E o floare de lumină într-un câmp de întuneric,
care îmi dă puterea să continui, înțelegi?
Asta e din cartea ta?
Nu, e Johnny Cash...
Ce?
Crezi că locuiește cineva acolo?
Nu știu.
Poate e apă.
Stai în spatele meu.
"Accesul interzis. "
Ciudat.
Cine ești?
Călători, atât. Nu vrem să vă facem rău.
Accesul interzis. N-ați citit semnul?
Ne pare rău, nu l-am văzut.
- Ce căutați? - Noi doar...
Nu căutam nimic.
Ne pare rău, dacă ne permiteți,
ne vedem de drum.
George, uită-te la ei.
Unul dintre ei este doar o fată.
Vechea poveste. Am mai auzit-o de 100 de ori.
Avem așa puțini vizitatori zilele astea,
George e foarte suspicios.
Sunt Martha.
Doriți niște ceai?
Niște muzică? E așa liniștitoare.
George!
Poți să-mi suni clopoțelul.
Cum ți-ar plăcea?
Poți să-mi suni clopoțelul.
- E bine? - Bine, bine.
Bun.
E uimitor că ați supraviețuit
aici singuri.
George e foarte priceput.
A lucrat mult aici,
a făcut locul ăsta sigur.
Poate că suntem bătrâni, dar ne descurcăm.
Au încercat mai mulți
să ne ia acest loc, nu-i așa George?
Da, așa e.
Vreau să-ți arăt ceva, vino.
Nu, George. Nu acum.
Haide!
- Astea sunt... ? - Morminte? Sigur.
Ar fi necivilizat să nu-i îngropăm.
Pe lângă asta, e bine și pentru pământ.
Haide înăuntru.
S- ar putea să fiu în stare să fac câteva sandvișuri.
Ei bine, mulțumesc. Mulțumesc mult.
- Trebuie să plecăm acum. - I-au omorât pe acești oameni.
Nu numai că i-au ucis. I-au mâncat.
- Le tremură mâinile. - Prea multă carne umană.
Să mergem.
Am găsit niște carne. Sper să-ți fie foame.
Nu. Nu, mersi.
- Ei bine, trebuie să plecăm. - Așa de curând?
Mă tem că da.
Sunteți siguri că nu vreți să rămâneți?
Sunt foarte sigur. Lasă arma jos.
Scuze. Ia asta. Deschide-ne usa, te rog.
- Mersi pentru ceai. - Mulțumesc mult.
Treci înapoi în casă.
George, ce se întâmplă?
O întreagă companie de degenerați înarmați, asta se întâmplă,
Și i-au condus direct la noi.
Și am scos tacâmurile din China.
La naiba cu China.
Mai ai alte arme?
Arme? Îți arăt eu niște arme.
- Știi să le folosești? - Bineînțeles.
Haide.
Știm că ești acolo.
Ieși de acolo și nimeni nu va avea de suferit.
O să vă ușurez lucrurile.
Trimite-o pe Solara cu cartea.
Ce vrei să faci?
La dracu', știu ce fac.
Așteaptă, așteaptă.
Nu o să iasă afară.
Rahat! Jos! Toată lumea jos!
Îți amintești de vocea pe care ai auzit-o?
A spus ceva despre asta?
O să trecem peste asta. Amândoi.
Și noi?
Ne-a menționat și de voi.
Încetați focul!
Încetați focul.
Martha!
Pe partea cealaltă! Pe partea cealaltă!
Bastarzii naibii.
Oprește focul!
- Ce fac? - Nimic bun.
Unde e cartea?
Verifică-i rucsacul.
Nu e aici.
E ultima ta șansă. Ori mi-o dai,
sau jur că te îngrop chiar acolo unde stai.
Fiu de... Să mai încercăm încă o dată.
- Carnegie! - Ce?
Acum, unde-i cartea?
Dă-i cartea, te rog.
Nu-i spune nimic.
Este în casă, în spatele televizorului.
- Verifică televizorul. - Ce?
Cred că faci mișto de mine. Du-te tu!
Du-te!
Cere și vei primi.
Dumnezeu e bun, nu-i așa?
Tot timpul.
Nu chiar tot timpul.
Nu!
Vezi? Ce ți-am spus eu?
E doar un om.
Nu! Lasă-l în pace.
Unde-i protecția ta acum?
Aud?
Roagă-te pentru mine.
Bine?
Vorbesc serios.
Rahat.
Înapoi.
Haide. Haide!
Avem destul combustibil să ne întoarcem,
Vrei să mergem după ea?
Nu.
- Unde te duci? - Mă duc în vest.
Trebuie să mă duc în vest.
Hei.
- Îmi pare rău. - Pentru ce?
Asta... asta e din vina mea.
- Nu, nu e. - Ba da, este...
Dacă nu veneam cu tine, nimic din toate acestea
nu s-ar fi întâmplat.
Nu este vina ta.
Am făcut ceea ce-a trebuit.
Nu credeam că ceva te va face
să le dai cartea.
Știi. . ani de zile a fost în posesia mea,
citind-o în fiecare zi.
Am fost atât de concentrat să o țin în siguranță,
încât am uitat să trăiesc așa cum am învățat din ea.
Da? Cum așa?
Doar...
Trebuie să faci mai mult pentru alții, decât pentru tine.
E tot ce mi-a rămas...
Simți mirosul?
- Ce anume? - Din aer. Sare.
Ne apropiem de ocean.
Asta este.
Cheamă-l pe inginer.
E destul de aproape.
Cu ce treburi ești aici?
Numele meu este Eli.
Am o biblie King James în posesia mea.
Rămâi acolo unde ești. Să nu încerci să
faci mișcări bruște sau deschidem focul.
Ai grijă cu asta. Mulțumesc.
Ai grijă.
Așteaptă.
Ne ocupăm cu asta de ceva vreme.
- Zici că e un muzeu. - E mai mult de atât.
Aici ne vom începe nouă viață.
Avem o mașină de tipărit,
care va fi operațională cât mai curând.
O să-i învățăm pe oameni despre
lumea ce-au pierdut-o.
O să-i ajutăm să o reconstruiască.
Uite. Shakespear. Britannica.
Lipsesc doar câteva volume.
Avem volume întregi cu înregistrări de-ale lui Mozart,
și Wagner. Calitatea lor e excelentă.
Însă n-am avut niciodată o Biblie. Ei bine, până acum.
Pot întreba în ce condiție este?
Un pic bătută, dar își va face treaba.
Crezi că aș putea să o văd?
Da, poți.
- Asta e. E deschisă. - Bine.
Ai ceva pe care să scriem?
Îmi poți aduce niște foi, te rog?
Cât mai multe.
Un întreg top.
Nu se poate.
Este imposibil.
Nu se poate!
Fii foarte atent
și scrie tot ce-ți spun.
Exact ce îți spun.
Prima carte a lui Moise, numită Geneza.
Capitolul 1, versetul 1:
"La început Dumnezeu a făcut cerurile
și apoi pământul. "
Versetul 2:
"Pământul era pustiu și gol;
peste fața adâncului de ape era întuneric
Și Duhul lui Dumnezeu se mișca
pe deasupra apelor. "
Versetul 3:
Dumnezeu a zis: "Să fie lumină!"
și a fost lumina. "
Unde este Solara?
Afară. E alegerea ei.
Am încercat să o aduc înapoi. A refuzat.
Ce-ai făcut când te-a refuzat?
Citește.
Ce-ai făcut cu fiica mea?
Citește!
Ce-ai făcut cu fata mea?
Scuze.
A trecut prea mult timp. Nu-mi mai amintesc.
- Trebuie. - Trebuie? Serios?
Trebuie. Te rog.
- Piciorul tău. - Nu mă mai doare.
Pot mirosi.
Ai muncit așa de mult pentru acea carte.
Ai sacrificat atât de mulți oameni.
Mai mult decât ai cruțat.
Și acum, toți acei oameni, care se temeau
să-ți rostească numele, sunt jos
distrugându-ți barul. Știai asta?
Nu e nimeni să-i oprească.
Și tu ai febră.
Nu-mi pot imagina cum este
să ai ceva așa de aproape, și de asemenea
poate fi la un milion de mile distanță.
Oprește-te!
Mă părăsești? Claudia?
Claudia?
Claudia!
Dumnezeul meu, îți mulțumesc că mi-ai dat puterea
și convingerea de a termina însărcinarea
pe care mi-ai încredințat-o.
Îți mulțumesc că m-ai ghidat drept și adevărat,
printre multele obstacole din calea mea.
Și pentru că m-ai ținut ferm când totul din jurul meu
părea pierdut.
Îți mulțumesc pentru protecție
și pentru nenumăratele semne din timpul călătoriei.
Îți mulțumesc pentru orice bine, pe care l-am înfăptuit,
Îmi pare rău pentru cele rele.
Nu trebuie să pleci, știi asta. Ești binevenită să rămâi aici.
Ești în deplină siguranță.
Mulțumesc.
Dar e ceva ce trebuie să fac.
Unde te vei duce?
Acasă.
Mulțumesc pentru prietenul pe care mi l-ai dăruit.
Te rog, ai grijă de ea, așa cum ai avut de mine.
Îți mulțumesc că într-un final mi-ai permis să mă odihnesc.
Sunt foarte obosit.
Dar acum mă voi duce la locul meu de odihnă.
Știind că am făcut numai bine în timpul petrecut
pe acest pământ.
SFÂNTA BIBLIE Noua varianta King James
Am luptat bine. Am terminat cursa.
Mi-am păstrat credința.