Toate evenimentele, chiar și cele foarte extreme,
au avut loc cu adevărat în vara anului 1942.
RAZIA
6 iunie 1942
INTERZIS EVREILOR
Salut, Raymond.
Salut, Weismann. Ce faci aici?
Pot să merg la școală cu tine?
Din cauza stelei, nu-i așa?
Care-i problema?
Suntem evrei, nu-i așa?
Și suntem mândri de asta!
Să mergem.
Ce zici de asta?
Păreau niște puști de treabă.
Cel puțin, de acum nu-i vom mai confunda.
Mareșale,
Iată-ne!
În fața ta, salvatorul Franței
Jurăm, suntem bărbații tăi
Suntem aici să te servim și să te urmăm...
N-ai putut să mă aștepți și pe mine.
Mama a insistat să ne aducă la școală pe fratele meu și pe mine.
Tu ne dai o nouă speranță
Națiunea va renaște
Mareșale, mareșale, iată-ne!
În regulă, primul dintre voi care pomenește de steaua asta blestemată
se alege cu fundul rupt. E clar?
Da, domnule!
În clasă, doi câte doi.
În liniște, vă rog!
Haideți, domnilor.
Când chirurgia nu poate face nimic, ca și cu fețele
acestor veterani ai Marelui Război,
se poate fixa o proteză facială.
Această tehnică...
Ridicați-vă, domnișoarelor!
Puteți lua loc.
Și acum, domnișoarelor...
poate vi s-a spus deja că acești evrei
au urechi clăpăuge, nasuri coroiate și Dumnezeu știe ce altceva...
Draperiile, vă rog.
După cum puteți constata, colegele voastre arată exact ca și voi.
Tocmai de aceea, le veți ajuta pe Esther și Sarah
să scape prin curte, dacă vin germanii.
Mă bazez pe voi.
Mulțumesc, domnișoarelor.
100.000, mareșale.
Vichy, zonă liberă.
Cîți ai spus?
100.000 de evrei. Străini, marea majoritate.
Chiar și așa, sunt considerabili.
Câți israeliți avem în lagărele noastre?
10.000. Avantajul e că sunt evrei străini.
Dacă germanii iau înapoi scursurile
care au fugit aici începând din '33, eu n-am nici o obiecție.
Nici eu n-am, evident.
Dar...
10.000 se vor împuțina în mult timp.
Oferă-i, totuși, germanilor.
S-a făcut.
Doar în Paris,
peste jumătate din israeliți sunt francezi.
Fără să mai vorbim de copii, care sunt toți născuți aici.
Germanii nu vor lua copiii.
Nu-i iau?
Nu, deocamdată.
Și ce-ar trebui să facem cu ei?
- Bună, Violette. - Bună, copii.
- Vii, Simon? - Da.
- Bună, Tati! - S-au întors cei doi teribili!
Hai, nu-mi mai lovi radioul!
Nu mai fac.
Bună seara, Ida.
- Bună seara, băiete. - Bună seara, căpitane.
Bună seara.
Ce face leușorul meu?
Bună, mamă.
Ești transpirat tot.
Uite...
Încă un punct bun.
Ce ai uitat, Simon?
Pot să merg cu el, mamă? Te rog, pot?
Să nu întârzii. Școala nu s-a terminat.
- Da. Mulțumesc. - Când vii trebuie să-ți faci lecțiile.
- Bună, tată. - Să nu uiți de tabacul meu!
Nu-ți face griji.
Acesta a fost Andre Claveau și orchestra sa.
Iar acum, rezultatele cursei.
La Auteuil, Prințul s-a împiedicat.
Câștigător a fost Isaac.
Numele calului, evident, nu al jocheului.
Acum ei poartă stele galbene. E șocant
să vezi Parisul forfotind de evrei.
De muncitori evrei!
În Montmartre, am numărat 268 de stele galbene.
Franța, victimă a propriei generozități, a fost înnămolită.
Sura!
Ce înseamnă?
Să moară cu o ceapă în fund!
E a treia oară, săptămâna asta.
Lasă asta! Avem o treabă pentru tine.
De care? La fel ca data trecută?
Când un visconte întâlnește un alt visconte
Ce își spun ei? "Ce mai faci, visconte?"
Când un marchiz întâlnește un alt marchiz
Ce își spun ei? "Ce mai faci, marchize?"
Hai, Nono, să plecăm!
Doar niște scursuri de evrei mititei.
Așteptați-mă, băieți!
Nu fiți ticăloși!
- Mâine vom încerca în cartierul șic. - Ce înseamnă "șic"?
Bogat, fraiere.
Bogații aruncă chiștoace lungi.
Vom vizita și Turnul Eiffel.
Ce-i asta?
Îți mai amintești expoziția aceea? "Evreii în Franța"?
Ce grămadă de rahat!
Nu e nici măcar ceva științific.
- Uitându-mă la profilul tău... - Ce are profilul meu?
Te face minunat.
Foarte nostim.
Ce era cu putoarea aceea de la bistro?
De la varza lor murată. E înțesată de carne de porc.
Germanii nu mănâncă cușer?
E întuneric aici!
Vom muri sufocați!
Am întârziat la clienții mei.
De unde sunt?
Din Traube.
Unii oameni au niște lucruri atât de drăguțe.
Uitați-vă la bluza lui Renee!
Nu pune mâna!
Este Titanic la Gaumont.
Știți că Hitler ne reproșează că noi am scufundat Titanicul?
Serios?
Iceberg. Încă un evreu!
- Cum poți glumi cu așa ceva? - Rachel, fata mea...
Citește-mi "Pe aripile vântului", în loc să bombănești.
Rachel!
Ai să plângi iar.
E bine să plângi, dacă nu e adevărat.
Am un cap atât de mare și urăsc evreii.
Râsul le va dispărea, tuturor!
Cu această profeție, eu voi avea ultimul cuvânt!
Acest popor va fi suprimat de pe suprafața pământului.
Decimat și eradicat!
Trebuie să ne grăbim, Himmler.
Înainte să reacționeze comunitatea internațională.
Ați citit Sun Tzu?
"Arta războiului".
Amintiți-mi să v-o dau.
Totul se derulează
cum am descris eu în "Mein Kampf".
Pagina 771, Fuhrer.
Trebuie să țină cont de cuvântul meu.
Mai întâi domnul Jacques, de la biserică.
I-am reținut.
Și pâinile alea...
Haideți, ștergeți-o!
Ăsta nu-i circ! E o afacere respectabilă!
De ce nu-i vrea brutarul pe evrei în magazin?
Pentru că ei îi plac doar barb-arienii!
- Ce se întâmplă? - Dispăreți!
Mulțumesc! Clătite!
Simon!
Bună ziua, părinte.
Bună ziua, băieți.
Naziștii și colaboratorii au uitat un lucru.
De ce-i spuneți "părinte" domnului în negru?
Ce lucru?
Că Hristos al lor a fost evreu!
- Tu glumești? - Da, a fost un fel de rabin.
Și ei nu știu?
De ce-i spuneți "părinte" acelui domn?
Dacă ar reveni acum Hristos al lor,
ar purta și el o stea.
Mă dobori!
Domnul în negru nu e părintele vostru. Asta e tot!
Strada Foch 31, sediul Gestapo.
Totul e prea precipitat.
Ai promis că-ți predai evreii.
N-am promis nimic.
- Am spus... - Care-i problema ta, Bousquet?
- Am spus că am să vorbesc cu superiorii mei. - Ce glumă...
Nu lăsa să-ți slăbească entuziasmul atât de aproape de ținta noastră.
Trebuie să facem să revină trupele de pe front
și să facem noi treaba asta?
Nu puteți!
- Să-mi imaginez că refuzi? - N-am spus asta.
- 100.000 de evrei sunt prea mulți. - Iar 20.000 nu sunt suficienți.
Fuhrerul n-ar înțelege dacă refuzi să ne dai concursul.
Ar interpreta-o ca pe o provocare...
O insultă.
Uite,
o golești așa, ca asta.
Fii atent să nu faci mizerie.
Sura, mi-ai văzut sulul de hârtie?
Nu, asta nu e de la tabac.
E de la solvenți, de la vopsea.
Hârtiile mele, dragă?
În bufet.
În sertar.
În dreapta.
Al doilea.
Tu nici nu știi cine le-a fumat.
Dacă avea tuberculoză?
Nu e periculos. Le-am luat de la niște germani.
- Erau niște tipi strașnici. - Ticăloșii sunt zdraveni de luptă!
Purtători de holeră.
Pot să exersez acum?
Te rog. Pot? Am audiție luni. Pot să încep?
Nu cred că s-a terminat Sabatul.
Una...
două, trei... Trei stele, Sura.
Sabatul s-a terminat.
Nu mă crezi?
Nu.
Jo...
Vino aici.
E adevărat, mamă, îți jur.
Hai, du-te. Pune-ți poantele.
Faceți cinci școli de poliție.
Eu știu ce-ți veni.
Guvernul nostru trebuie să se reafirme.
Avem nevoie de școli noi de poliție.
Și gata cu polițiile paralele.
- Și gata cu poliția pentru chestiunea evreiască. - Darquier va fi încântat.
Milițienii lui sunt exemplari.
Sunt criminali.
- Agitatori. - Care fac munca murdară.
Nu ei au fișele evreilor.
Noi le avem.
Nu poți schimba discul?
Mie-mi place Chopin.
A fost evreu, nu?
Sura, nu toate geniile sunt evrei.
Te prind eu!
Încetați.
Am o sugestie.
Organizăm noi totul.
Dar voi restabiliți autoritatea nostră polițienească.
Dacă totul se va desfășura conform previziunilor tale,
te asigur că Fuhrerul va asculta cu atenție.
Vanda Lesniak.
Sarah Landeau.
Annette Monod.
Lucienne Dufresnes.
La revedere!
Vacanță plăcută!
Uite, mamă, am luat premiul!
E minunat, iubitule.
Ce este?
Vino, să mergem.
Vom plăti niște lecții în particular cu profesorul Grunstein.
Și el are interdicție. Astfel, îți păstrezi profesorul.
Tată, lecțiile în particular sunt scumpe!
Și ce? Eu nu sunt infirm, nu?
Ascultă și amintește-ți întotdeauna.
Ei îți pot pune ție restricție, dar nu-ți pot pune restricție pe talent.
Războiul se va sfârși, într-o zi. Toate războaiele se termină.
- Trebuie să plecăm cât mai repede. - Și unde să mergem?
La Ritz?
Alungă evreii de peste tot. Din universități,
din administrație... De peste tot, tată.
Directoarea școlii de asistente...
a fost concediată.
Ai citit ziarele? Ai văzut cum ne numesc?
"Indezirabili". Iată cum ne numesc. Ce vă mai trebuie, în plus?
Cum putem pleca toți cinci?
Cum putem trece granița? Cu ce bani?
Domnul Finkel și soția sa au încercat să treacă în Spania.
Și acum, unde sunt?
În lagărul de concentrare de la Drancy. Asta vrei tu?
Asta?
"Ordonanța nr. 9 din 8 iulie 1942,
"privitoare la măsurile împotriva evreilor."
"Li se interzice evreilor frecventarea stabilimentele deschise publicului."
Ce înseamnă asta?
Am să-ți spun eu ce înseamnă.
Avem interdicție în cafenele, restaurante,
la concerte, în biblioteci,
în iarmaroace...
Ar fi trebuit să ne spună unde avem voie. Ar fi economisit tușul.
Ce părere ai?
Preferam lucrurile așa cum erau.
"Restricții la intrarea în prăvălii și magazine..."
În fine, Laval, doar ai citit-o și tu.
"Franța încă nu e destul de anti-semită
pentru a accepta deportarea în masă a evreilor."
Cine-a scris acest raport?
- Serviciile secrete. - Eu întotdeauna am spus
că Franța nu e pregătită.
Secțiile de poliție sunt inundate cu denunțuri. Năpădite.
Nu putem deporta evreii născuți francezi.
Poporul nu va accepta asta.
Să întoarcem în favoarea noastră.
Îi vom deporta pe cei fără cetățenie.
Personal, nu mă simt dezonorat prin a-i deporta
în teritoriile pe care germanii le-au creat pentru evrei, în est.
În est?
În estul cui?
Orice deportare mă poate costa puterea.
Vă înțeleg.
Am să transmit eu însumi răspunsul dumneavoastră.
Ca negativ.
Credeam că am căzut la o înțelegere.
Să recapitulăm.
Voi începeți prin a ne trimite 10.000 de evrei
din taberele voastre din zona de sud.
În zona ocupată, poliția voastră își va face treaba...
Sub autoritatea franceză.
24.000 de evrei din regiunea Parisului. Aceasta e cota.
Vor fi arestate doar persoanele fără cetățenie. Austrieci, cehi,
ruși, germani, polonezi.
Vă vom lăsa vouă copiii până...
Imposibil!
Serviciile noastre sociale nu fac față.
Copiii vor trebui să meargă cu părinții lor.
Pentru copii va trebui să discutăm cu Berlinul.
INTERZIS EVREILOR
Fii atentă ce se întâmplă.
Știam eu.
Ar trebui să cunoașteți legea.
Dumneavoastră la fel.
Aveți copii aici?
Bineînțeles.
Considerați-vă norocoase că nu vă arestez.
Oamenii sfârșesc la Drancy și pentru mai puțin.
Și nu uitați, stingerea pentru israeliți e la 8 seara.
Dar la ora 8 e devreme, vara.
Nu eu fac legea.
Băieți!
Nono, plecăm.
Plecați, deja?
Eu am să am un bebeluș.
Nu, mama ta poate să aibă. Tu vei avea un frățior sau o surioară.
Ba nu, va fi un bebeluș.
Doctorul a spus!
În zilele noastre, n-ar trebui să continuați să faceți copii, doamnă.
Dacă pleacă doamnele acestea, plecăm și noi. Lucien?
E absurd că trebuie să plecați.
E revoltător felul în care vă tratează.
Soțul meu a trecut în zona liberă.
Dar n-am primit nici o veste, în două săptămâni.
Eu nu știu cum te descurci singură, cu patru copii.
Sunteți noii chiriași?
Da. Ne-am mutat alături. Noi suntem din Marne.
Soțul meu lucrează la magazinul "Les Halles".
Mergem la o cafea?
N-ai uitat nimic?
Bună ziua, doamnă Traube.
Bună ziua, Sura.
Bună ziua, doamnelor.
Am niște rufe de spălat, pentru tine, dacă vrei să vii să le iei.
Mulțumesc, doamnă.
Bună ziua, domnule profesor.
Astăzi nu sunteți la școală?
Nu mai sunt, la fel ca toți profesorii evrei.
Predau lecții în germană, acum.
Plimbare plăcută.
Mulțumim.
Ce?
Ce, ce?
De ce râdeați?
Eu nu râdeam.
Auzi la el.
În final, e mult mai ușor cu francezii
decât cu ducele sau cu Franco.
Mai bine i-ați filma pe cei mai tineri.
Sunteți mult mai tânăr decât toți cei reuniți.
Franco luptă pentru fiecare din evreii săi.
Acești latini, din sud...
Sentimentali...
De aceea noi îi dominăm.
Domnule Hitler, putem să mergem să vedem căprioarele împreună cu dvs.?
Bineînțeles, iubita mea.
Apoi le vom da pâine cu lapte.
Repede și cu discreție.
Noapte și ceață.
Sunt în total 5.000 de funcționari.
Și încă 4.500 de jandarmi, domnule Secretar General,
și 200 de inspectori din serviciul secret, civili.
Să nu-i uităm pe cei 1.000 milițieni,
toți extrem de motivați.
Dacă am calculat corect, asta înseamnă un om înarmat
la fiecare patru sau cinci evrei.
Noi sperăm să avem 24-25.000.
Din care trei sferturi sunt femei, copii și pensionari.
N-ar trebui să fie nici un fel de problemă.
Pentru a face cota pe care ați cerut-o,
va trebui să mai strângem câteva mii din cei cu cetățenie franceză.
Nu-i așa, Leguay?
Deci ca să pară legal, arestăm doar străinii și apatrizii.
Ne ocupăm noi de tot, domnule general.
Ar fi bine pe 14 iulie.
Fiți serios. E sărbătoare națională, Ziua Bastiliei.
Atunci, pe 16.
Au scos toate fișele evreilor.
Bună seara, Tati.
Bună seara, micuțule.
Mii de fișe.
Poate fi oricând, asta e sigur.
Ești foarte drăguț că ne-ai prevenit, Dede.
Îmbrățișeaz-o pe Momone!
Am auzit că de data asta vor lua și copii.
Ești nebună, fata mea?
Schmuel, spune-i fiicei tale că e nebună.
Copii?!
De ce să se împovăreze cu copii?
Sergentul Desnoyers a venit special pentru a avertiza pe toată lumea.
Delirezi, fata mea.
Mii de evrei sunt refugiați aici, la fel ca noi.
Știi ce se spune în Polonia?
Că Franța e salvarea evreilor.
- Tată, n-ar trebui să rămânem aici, la noapte! - Va fi la fel ca ultima dată.
Când a fost alarma aia falsă?
Dacă te face să te simți mai bine, eu am să dorm în atelier.
Și noi suntem în pericol!
Ajunge, Rachel! Îl sperii pe fratele tău.
Eu au nevoie de bărbați pentru fabricile lor de armament.
Nu ne vor face nimic.
Iar tatăl tău e veteran de război.
Eu am să dorm la parter, de dragul Rachelei.
Mi-ați văzut țigările?
Tu vrei să fumezi și-n pat.
Care pat? Acolo-i doar o canapea ruptă.
Plină de purici!
- De ce nu plecăm în America? - Pentru că se întorc comuniști, ca mine.
Tu poți pleca, mai târziu. Eu prefer Parisul.
În fiecare zi, eu merg la Sacre Coeur pentru modele,
și de fiecare dată, îmi simt inima tresăltând.
Franța, în comparație cu Lublinul, e un tărâm de vis.
Tu n-ai văzut niciodată cum e-n Polonia.
Îți putem povesti noi.
Nu, Petainul nu e precum Cossack, orice ai spune.
Ar putea fi un zvon, dar nu poți să știi niciodată.
Bine, eu voi face în felul următor:
Dacă îi aud venind, am să ies să-mi chem pisica.
Tati, tu n-ai pisică.
Ce dulce-i!
E foarte deștept, nu-i așa?
De ce a spus că iese să-și cheme pisica?
O pisică închipuită.
Încearcă să-i întârzii, ca să putem ieși prin spate.
- Noapte bună, Bella. - Noapte bună, Tati.
Mamă?
Da?
Am o idee.
Tu ai o idee?
Ar trebui să ne căsătorim.
Și ce facem cu tata?
Îl invităm și pe el.
Noapte bună, dragul meu.
Poți să termini mâine.
Mă înveți să vorbesc bine franceza?
Chiar acum?
Nu, am mult de muncit.
Eu am.
Eu am mult de muncit cu tine.
Râzi de mine.
Noapte bună, dragul meu.
Ce ai spus?
Tărtăcuța mea idiș, cred că tu ai spus.
Tu ești mica mea tărtăcuță idiș.
Noapte bună, mamă.
Către domnii Comisari Divizionari,
vă veți prezenta la adresele indicate la ora 4 dimineață.
Toți evreii înscriși pe liste vor părăsi de urgență domiciliile.
Veți acționa cu rapiditate și fără vorbe inutile.
Etica acestor arestări nici nu intră în discuție.
Toți israeliții reținuți vor fi duși la centrul principal de detenție,
indiferent de starea de sănătate sau de vârstă.
Contorii de gaz și electricitate vor fi închiși.
Animalele vor fi predate portarilor, împreună cu cheile chiriașilor.
Interpelații vor avea asupra lor carnetele de identitate.
Fiecărui prizonier îi sunt permise o pereche de pantofi, două perechi de șosete,
două maieuri, două perechi de indispensabili,
un pulover, un set de cearșafuri,
un castron, o cană, pături...
Lamele de bărbierit sunt permise.
În plus, cei reținuți trebuie să ia hrană pentru două zile, pentru fiecare persoană.
Veți trimite cuplurile fără copii și celibatarii în tabăra de la Drancy.
Toți ceilalți la Velodromul de vară.
Pis! Pis! Pis! Pis!
Sunt aici! Au venit!
Au sosit! Treziți-vă!
Îți voi face raport!
Sunt doar oameni săraci, aici. Ei n-au făcut nimic!
Nu e treaba ta! Treci înăuntru!
Repede!
E un ordin!
Și copiii?
- Mamă! - Copiii!
Lăsați-o! Nu-i faceți rău!
Iau și copiii!
Copiii!
- Taci! - Fugiți!
Opriți-vă!
Iau și copiii!
Deschide imediat!
Fugiți!
E Zygler.
N-o loviți!
Încetați s-o mai loviți!
- Vladimir, te rog să iei copiii. - Și tu, Ida.
Nu-mi pot părăsi soțul.
Copii, să nu faceți zgomot.
Ne vom vedea în curând.
Unde mergi?
Să-l duc pe fratele meu la dădacă.
- Numele? - Louise Timonier.
Abia ne-am mutat.
Ce faci?
Să mergem!
Tu ce cauți aici? Ți-am spus să stai deoparte.
Ei sunt evrei.
Mamă!
Mulțumesc, oricum.
Ieși naibii afară!
Lipsesc doi din lista mea.
Louise și Leon.
Unde sunt, doamnă?
Chiar vă așteptați să vă spun?
Nu vreau să plec! Asta-i casa mea!
Numele dumneavoastră!
A luptat în Marele Război!
Camarazii săi evrei au murit pentru Franța!
Cum îndrăzniți?
Aceia sunt copiii mei!
Criminalilor!
Excelent.
Doar 4 sinucideri, domnule Secretar General, și nici o încăierare.
Bine. Dar câți avem? Cât e ceasul?
E 7:30, domnule.
- Am întrebat câți avem? - 5.000.
Suntem sub target. Activați!
Ida...
Ia-ți labele de pe mine!
Tâmpitule!
Deschideți. Poliția!
Deschideți, sau spargem ușa!
Ce faceți?
O nebună a sărit împreună cu copilul. Nu vreau să se repete.
Dumnezeule!
Cine era? Noi îi cunoaștem pe toți din imobil.
Cui îi pasă, sunt morți.
Deci, câți evrei sunt aici?
Avem cinci.
Sura, Charlotte, Rachel, Joseph și...
Un nume stupid, meridional.
Schmuel Weismann.
- Nu e aici. - Unde este?
Decedat.
Nu asta spune și aici, doamnă.
Săptămâna trecută. Embolie.
Doar ca să mă repet, hrană pentru a supraviețui două zile, etc., etc., etc...
Grăbiți-vă!
Haideți, fetelor, ajutați-mă!
Luați-vă haine călduroase, să le aveți la îndemână.
Unde ne duceți?
Fii mai activă!
Luați niște veselă. Nimic care să se spargă.
Nu e nevoie, o să primiți acolo.
Nici astea.
N-ai să ai nevoie, acolo.
Unde, "acolo"? De ce nu ne spuneți?
Fiindcă nu știu și nici nu-mi pasă, iată!
Mai repede, sau chem Gestapo-ul, și-o să schimbați tonalitatea.
Și nu încercați să fugiți, avem ordin să tragem.
Mișcați-vă!
Pentru conaționali.
N-ar trebui să-i spunem lui tata?
E o idee care-mi place.
Deci, nu ești văduvă, până la urmă?
Embolia soțului s-a vindecat?
Șampanie!
Ce e embolia, mamă?
E-n regulă, Jo. Tu n-ai știut.
Ușor, ușor, vă rog!
Ieri a ieșit din spital.
Crezi că-i vor face rău ursulețului meu?
Nu au cum, pentru că e de pluș.
Nu înțeleg absolut nimic.
- Te simți bine? - Da.
- Ești sigură? - Nu spune nimic.
Altfel, nu mă vor lăsa să vin cu voi. Nu spune nimic.
- Actele tale! - Las-o, Momo, că e nouă.
Mona, ai produs ceva astă noapte?
Vrei s-o iei de la Rene?
Da, sigur, da...
Fata asta? O prostituată?
Cu un plod, și fără sâni?
De parcă n-ai ști ce suciți sunteți voi, bărbații.
Hai, Mona, să bem ceva.
Știu unde o vom ascunde.
Ești fata lui Zygler, nu-i așa?
O vom duce la părintele Bernard.
Și profesorul Traube unde este?
La Colegiul St. Vincent, cu elevii săi.
E puțin cam matinal, pentru un profesor!
Profesorii care au fost dați afară, nu au de ales.
Amintește-mi să trimit o dubă la St. Vincent.
Avem de recuperat un evreu. Unul, Saul Traube.
Aveți zece minute.
Hrană pentru două zile, lucruri care să încapă într-o valiză mică.
Ce e, nu înțelegi franceza? Haideți!
- Am ordinele mele. - Ordinele nu spun să te uiți, îmi imaginez.
Fugiți și vă ascundeți în pod.
- Și tu ce vei face? - Îl avertizez pe tata.
Să-i distrag. Luați-vă paltoanele.
Vor crede că ați plecat.
Încerc să-i întârzii. Plecați repede!
Târfulița!
Verifică sus.
Încetează!
Nu mai sunteți atât de mândri, nu?
- Călătorie sprâncenată! - Brutarule!
Ce v-au făcut acești copii?
Unde îi duc?
La Ierusalim!
Moarte viermilor de evrei!
Nu sunt un vierme! Nu sunt un vierme!
Moarte!
Uite, mamă, e Jo!
Mamă, ia-l!
- Îl putem ține noi. - Nu am voie.
La revedere, Helene.
- De ajuns. - La revedere, Sura.
La revedere, Jo.
În caz de evadare,
ostatecii vor fi aleși la întâmplare și înpușcați.
E clar?
Iartă-mă, tată.
Pentru ce să te iert, scumpule?
Nu e mai bine așa, că suntem toată familia?
Sunt veteran de război. Vreau să știu unde mergem.
- Părăsim țara? - Vă dau cuvântul meu de ofițer că nu veți părăsi Franța.
Vă cred.
Hai să privim faptele, e un eșec.
Cu tot respectul, domnule Secretar General,
13.000 de persoane, numiți asta un eșec?
Aproape 10.000 de evrei lipsesc!
Sunt răspândiți prin Paris, pe la complicii lor.
Pentru a aresta mai mulți evrei, va trebui să verificăm și casele arienilor.
Începând de azi, nu trebuie să-ți mai spui niciodată vechiul tău nume,
nici pe-al frățiorilor și nici numele vreunui alt membru al familiei.
Trebuie să-ți uiți vechea adresă, școala,
colegii de clasă.
Trebuie să-ți schimbi data nașterii,
religia... și tot. Înțelegi?
E o chestiune de viață și de moarte.
Vă mulțumesc.
Știu cât riscați.
Să fii contra lui Hitler
e cum ai fi împotriva Antihristului.
Scuzați-mă, Velodromul de vară, vă rog?
- Pe acolo. - Mulțumesc.
Domnul doctor șef mă așteaptă.
Caut camera de consultații.
- Cine sunteți? - Annette Monod.
Lăsați-mi soția!
Domnișoară! Vă rugăm, are febră.
Bine. Mă întorc imediat.
Ne puteți comunica noua noastră adresă? Copiii noștri ar putea fi îngrijorați.
Stăm fără apă de două zile. Vă rog, faceți ceva.
Sosesc imediat.
Unde să mergem? Fata mea are pojar.
Vin imediat.
Sunteți singură?
Poftim?
Am întrebat pentru consolidare.
Îmi pare rău.
- Cum vă numiți? - Annette Monod.
Am doar 6 infirmiere, inclusiv dvs., pentru 8.000 de persoane.
Mergeți și întrebați-o pe Matthey Joanis, de la infirmiere, ce aveți de făcut.
Știți cumva dacă vin doctorii?
Nu...
Am pregătiți 60 de voluntari, dar ei n-au nevoie de martori.
Au târâit evrei de prin spitale, din casele de bătrâni,
chiar și din aziluri. Avem și nebuni aici.
Cazuri de apendicită care tocmai au fost operate...
și bolile obișnuite ale copilăriei.
Variolă, scarlatină, varicelă...
chiar și febră tifoidă.
Niciodată n-am văzut un haos ca acesta.
Și în farmacie ce aveți?
Albastru de metil. Și două etuve pentru dezinfectat seringi.
Durează 45 minutes ca să faci o insulină. Pe frontul din 1914 era mai bine.
- Unde ați fost? - Pe ambulanțe, la Verdun.
Acolo mi-am pierdut ochiul. Dar celuilalt nu-i scapă nimic.
Cu ce să încep?
Tocmai am primit niște lapte. Doar pentru cei sub 4 ani.
Nu ne ajunge ca să le dăm tuturor.
Am fost copil cuminte.
Sunt sigură.
Învățătoarea mea mi-a spus asta.
Te cred.
Atunci, de ce trebuie să plec, dacă am fost copil cuminte?
Nu știu, micuțule. Nu știu ce ai tu de a face cu asta.
Trebuie să-i spunem mamei
că noi o așteptăm aici, eu și Simon.
Noi locuim la numărul 12.
La 12, foarte bine. Am să țin minte.
Ai familia aici?
Da, fratele meu e afară.
Cum te cheamă?
Noe Zygler, dar tu poți să-mi spui Nono.
Bine.
Mama acestui băiat
a murit în această dimineață. O hemoragie.
Biata femeie a murit în drum spre spital.
Băieții nu știu.
Care-i fratele tău?
Eu sunt.
- Tatăl vostru e aici? - Nu, e-n zona liberă.
Cel puțin, așa cred.
Sora mea mai mare și fratele meu mai mic au reușit să scape.
Și voi doi sunteți singuri aici?
Nu, sunt cu noi. Suntem vecini. Locuiesc cu noi.
Uite ce mi-a dat mama înainte de a pleca la spital.
E poza ei înăuntru.
E foarte frumoasă, mama ta.
Când începe?
Ce anume, scumpule?
Spectacolul cu biciclete.
Noi suntem spectacolul aici, Nono.
- Unde te duci? - La Crucea Roșie. Mă poți ajuta?
- Depinde. - Mai scutește-mă!
Încerci să ieși?
Ești singură aici? Fără familie?
Nimeni?
Du-te și caută-l pe instalatorul șef, Roques.
El are permise în alb.
El te poate ajuta.
Du-te. Nu eu ți-am spus.
Vă poate ajuta și pe dumneavoastră. De ce nu i-o cereți?
Cine va mai avea grijă de ei, după aceea?
Intrați, doamnă.
Avem o varicelă frumoasă.
Niciodată n-am văzut atât de mulți evrei.
Cum ar putea să ne facă rău? Sunt prea mulți, la fel ca noi.
Ar fi foarte mult de lucru.
Și ce vor face cu noi, atunci?
Eu știu unde vom merge.
Vom merge la Pitchipoi!
Unde-i Pitchipoi?
Lângă Timbuktu.
De ce nu înțeleg nimic din ce spuneți voi?
Eu am auzit că vom fi trimiși să lucrăm în uzinele de armament... în Polonia.
Nu e nici o uzină de armament, în Polonia.
Dar... dar sunt mine de sare.
Le-am văzut când eram puști.
Te urci într-un trenuleț, subteran...
Și știți ce construiesc muncitorii în sare? Știți?
Tu știi?
- Știi tu? - Nu.
O catedrală. Una adevărată!
În sare. Cu candelabre și cu strane.
Putem construi și o sinagogă, atunci!
Doctorul m-a trimis.
Tu ești instalatorul șef?
Da.
Nu dau mâna cu tine. 30 de scurgeri înfundate.
- Pentru cine e? - Pentru mine.
- Nu va merge. - De ce?
Am scos doi evrei, astăzi. Doi bărbați, în salopete de-ale noastre.
Dar cu alura ta...
Ei nu sunt chiar atât de tâmpiți!
Dă-mi, oricum, permisul.
În buzunarul de sus.
Ia și stiloul.
Cum se scrie numele tău?
Roques, cu un S.
Dacă întreabă cineva, spui că sunt soția ta.
Cu asta m-aș descurca.
- E bine așa? - Să sperăm.
Acum e trecut numele meu.
Mulțumesc.
Și noroc bun.
Nu... asta spune-le-o lor.
I-am adus prânzul soțului meu. E instalatorul șef.
Am să merg cu tine, pentru orice eventualitate.
Stai așa...
Cum arăt?
Energică.
Să mergem.
Nu el...!
- Cine e? - Știe că sunt evreică.
Domnișoară!
Bine jucat.
Repede, până nu se răzgândește.
Fetițo...
Mulțumesc.
Poftim.
Eu ți-am spus. De ce nu m-ai ascultat?
Rachel, te rog, când vom fi singuri.
Tot timpul ești foarte încrezător. E numai vina ta!
Tu ești tatăl, tu trebuie să fii protectorul!
Rachel, taci.
Uită-te în jurul tău. Nu sunt numai eu.
Toți am fost încrezători.
Tatăl tău are dreptate.
Cu toții am avut încredere... Toți.
Sunteți protestantă?
Fiica pastorului.
- Practicantă? - Da.
Eu încă mai cred.
Vreau să vă spun...
că eu nu știu nimic.
Nu mi-am imaginat așa ceva.
Nu v-au dat instrucțiuni speciale
înainte de a vă trimite aici?
Ba da.
Și, care au fost recomandările lor?
Să păstrez tăcerea asupra a ce voi vedea aici...
să nu mă amestec cu internații, să păstrez distanța.
Cândva, vor da explicații.
Cine?
Cei responsabili de asta.
Vor trebui să plătească.
Trebuie să nu mai lăsați copiii să se adune pe balustrade.
Pompierii!
Apă!
Ce să facem, șefule? Va fi o revoltă!
Nu-i condamn.
Întindeți furtunurile!
Hei, e o situație!
Ce naiba se întâmplă?
Cine a dat aceste ordine?
Eu.
Ești aici ca să verifici furtunurile, nu să le folosești!
Nu văd nici un foc.
Strânge-le la loc, și repede!
Eu sunt ofițerul cel mai mare în grad, în această arenă.
Un pas înapoi, locotenente!
Drepți!
În lipsa unui superior, eu sunt la comandă.
Așa că, îmi confirm ordinele.
Desfaceți-le!
Ești liber.
Ce faci tu, e o rușine.
Ura, pentru pompieri!
Vă rog!
Pe aici!
Mulțumesc.
Nu împingeți!
Vă rog, și aici!
Mulțumesc, domnule. Fiți binecuvântat.
Pentru ca unchiul meu să ne poată aduce de mâncare.
Nu am timbre, dar am pus 5 franci înăuntru.
Vă rog...
Mișcă-te!
Domnul să vă binecuvânteze.
Vă mulțumesc.
Domnilor...
am constatat că ați primit mesaje de la mai mulți deținuți.
Mâine...
nu veniți la muncă.
Vă voi da bilete de metrou.
Veți merge și veți posta mesajele.
Cât mai departe posibil, ca să nu trezim suspiciuni.
Dacă sunteți prinși,
spuneți că acționați singuri, pentru a vă proteja colegii.
În fine, faceți-o bine.
Sunt mândru de voi.
Apropo, Cardinale Suhard... Ați citit scrisoarea sa de protest?
"Nu putem face să tacă strigătele conștiinței noastre...
"în numele umanității și a principiilor creștine..."
Ce vom face?
Nimic.
Nici măcar nu a făcut-o publică.
Deci nu există.
Germanii! Au venit germanii!
Ticăloșilor!
Scursurilor!
Avem morți în fiecare zi. Situația sanitară e degradată.
Am 100 de doctori voluntari care așteaptă doar un ordin.
Evrei, îmi imaginez.
Tot ce e nevoie e să le autorizați intrarea.
N-are nici un rost. Ei pleacă mâine.
Cu toții. Și dumneavoastră.
Asasinii!
Randamentul va fi de 8.000 de unități pe zi.
Condiția e să finalizăm crematoriile 2 și 3 până la mijlocul lui august.
Cenușă, Himmler.
Ne trebuie cenușă.
Ea nu va spune numărul victimelor.
Ea nu spune dacă e a bărbaților, a femeilor sau a copiilor.
Dragul meu, Wagner al tău îmi provoacă depresie!
Pot să pun alt disc cu muzică?
Cine dorește un cocktail?
Eu, eu, eu!
Eva, știi părerea mea despre femeile care consumă alcool.
Eu nu beau, Fuhrerul meu. Eu doar inventez cocktailuri
pe care le testez pe doctorul Morell.
Haideți să testați noua mea creație.
Pentru Dumnezeu, Morell, nu te apropia prea mult de foc,
altfel vei exploda ca un cocktail Molotov.
- Vom servi cina în 10 minute. - Avem tocană de vită.
Dacă ați vizitat abatoarele ucrainiene,
cu acei măcelari care se scaldă în sânge,
vă va trece pofta de a mânca aceste animale sacrificate.
Nu are nimic, e doar o insolație.
I-ar face bine o hidratare.
Ești bine?
Aduceți-i halatul.
Sunteți epuizată.
Trebuie să vă odihniți.
Vă descurcați?
Da, deocamdată.
Vă cunoașteți destinația?
Regiunea Loiret, un lagăr de prizonieri.
La Beaune sau la Pithiviers.
Aș vrea...
aș vrea să merg cu copiii.
Vă voi susține cererea.
Mulțumesc.
Annette... ieși la aer curat, ești foarte palidă.
Vreți o țigară?
Nu, mulțumesc, nu fumez.
N-aș mai putea rezista la așa ceva.
Dați-i drumul!
Demisionați!
Haideți. Răsculați-vă!
Dar nu doar unul.
Nu unul singur.
E ceva normal, ce se întâmplă aici?
Găsiți asta ca fiind corect, poate?
Pentru dvs. e ușor de spus.
Eu sunt militar.
Aș putea fi împușcat.
- Am copii. - Și ei au!
Și n-au mâncare.
Este o băcănie alături. De ce nu-i lăsați să-și ia provizii?
Am ordine.
Ordine să înfometați copiii?
Pleacă, deja?
Evacuăm stadionul.
Și nu e prea greu.
Nici măcar nu e un tren adevărat.
Înaintați!
Haideți! Înaintați!
Stai, soră, stai! Pe aici!
Persoane: 40 Cai: 8
Vezi, Jo? N-am părăsit Franța
și suntem împreună.
Tabăra Beaune-la-Rolande, Loiret.
Uite, Simon, un melc!
Vino înapoi.
E atât de cald...
Și pute, aici.
Probabil de la cei dinainte.
Și unde sunt ei acum?
Încetează!
Să nu crezi că-mi scapi, murdărici!
Termină...
Mă gâdilă.
Bună, doamnă Traube!
Unde e Hannah? Și soțul dumneavoastră?
Nu știu unde sunt.
Am văzut-o pe fiica dumneavoastră.
- Unde ai văzut-o? - La stadion.
Doamne! Atunci...
unde e ea acum?
Mai sunt tabere prin împrejurime.
Trebuie să întrebați.
O veți găsi.
Îmi pare bine că te-am revăzut.
Și mie.
Acesta e ultimul.
Mă omoară picioarele.
Gata!
Nu înțeleg nimic.
S-a zis că merg în est, fără haine călduroase.
În curând e toamnă. Vor îngheța.
Tu ce crezi?
Cred că germanii sunt organizați... uneori prea eficient.
Ai încredere în ei?
Ține...
Ești supărat?
Nu-ți mai pasă de mine.
Știi că n-am să te părăsesc niciodată.
Tu ești micuțul meu Nono, nu-i așa?
Când se întoarce mama mea?
E obosită, că-l aduce pe frățiorul tău.
Frățiorul meu? Cum îl cheamă?
Îl cheamă...
Julien.
Ție îți place?
Dar ție? Îți place?
Unde umbli?
- Du-te la joacă. Ce jucați? - Razia.
M-am săturat să tot fiu evreul.
- Poți fi jandarm. - Bine, hai.
Supă!
Taberele din Loiret sunt acum case pentru aproape toți indezirabilii.
Pe aici mișună evreii care au invadat Franța, ca paraziții.
Du-te și închide-l.
Mi se face rău.
Nu e nimic în supa asta.
N-o vor duce mult cu asta.
Ai văzut rația zilnică de pâine?
Du-te și spune-le autorităților.
I-am scris prefectului.
Am continuat cu aceleași rații.
O, nu! Și o faci pe-a martirul...
E singurul mod de a demonstra că nu e suficient.
Tu crezi că ei nu știu asta, la Prefectură?
Nu mi-e foame.
Hai, ia-o.
Crezi că vom fi mari, într-o zi?
Nu știu.
Ei nu vor doar să murim...
vor ca mai întâi să suferim!
Nu face asta. E tot ce este.
Nu putem continua în halul acesta, de secole.
Revoluția proletară. Acesta-i răspunsul pe care-l cauți.
O altă baie de sânge?
Nu. Ce le trebuie evreilor e un ținut.
O țară în care să nu fie numiți niciodată apatrizi.
Zionist?
- Comunist? - Troțkist. El, nu eu.
Nevastă-mea-i religioasă.
Sunt sigur că au pus bromură în asta.
Bro... ce?
Ca să nu ți se mai scoale.
Ce le pasă lor dacă mi se scoală?
Tinere!
Nu vor să ne reproducem.
Ridic-o. Ridic-o, plodule!
N-am făcut nimic, domnule.
Tocmai ai scuipat-o.
N-a fost pentru dumneavoastră. A fost o gărgăriță.
Vă spune adevărul, domnule adjutant. Am văzut și eu.
Nu vă amestecați!
Vă spun sincer că nu am făcut nimic, domnule.
Pentru tine sunt adjutant, pipernicitule!
Nu! E înarmat. Gândește-te la familia ta.
El va fi în următorul convoi, oricum.
Iar pentru tine, doctore,
stai în infirmieria ta, sau te voi elibera din funcție.
Nu poți să dormi?
Poate că sora ta avea dreptate.
Ar fi trebuit să vă apăr.
Nu spune asta, tată.
Domnule prefect,
scrisoarea mea a rămas fără răspuns.
V-am descris situația sanitară de aici.
Deținuții trăiesc în condiții de malnutriție și neglijare
nedemne de instituțiile noastre.
Vă cer să veniți și să vă convingeți singur.
În 3 săptămâni cât am ținut un regim de detenție, am pierdut mai mult de două Kg. în greutate.
Aproape toți copiii sunt bolnavi.
Veniți-ne în ajutor.
Acești civili nu sunt vinovați de nimic.
Îmi cer scuze de deranj.
Nu, nu, intrați.
Încă mai credeți că veți primi răspuns?
Mă voi duce acolo, dacă va fi nevoie.
E o prostie să continuați să vă înfometați.
Avem nevoie de dumneavoastră, aici.
E singura cale pe care am găsit-o.
Dacă vă îmbolnăviți, cine va avea grijă de ei? Și de următorii?
Nu se vor opri aici. Vor fi mai multe raiduri,
mai mulți deținuți.
Mă bazez pe dumneavoastră, când va fi să plec.
Spuneți-i prefectului că domnișoara Monod e aici. Știe el de ce.
V-am mai spus, e imposibil.
Domnule prefect!
V-am scris și nu mi-ați răspuns niciodată.
Acum mă credeți?
A ajuns la tine?
Aproape.
Am prins-o.
Ce mai fac mama și Renee?
- Bine. Vrei să ți le aduc? - Nu, nu mai e timp.
Spune-le că sunt în Limoges, cu tata.
Louise și micuțul Leon sunt ascunși și ei. Nu-ți face griji.
Mulțumesc.
Spune-le mamei și lui Renee că le iubesc.
- Bine. - Salut.
Cum arăta?
Bine. Era îmbrăcată într-o rochie roz.
A spus că vă iubește.
Caramele britanice!
Vreți și voi?
Nu, nu, mulțumim.
- Poftim... - Mulțumesc, doamnă.
Și voi.
Îmi mai dați una?
Minunat!
- Domnule Hitler, se poate mânca? - O, da!
Scumpo, vrei să mănânci o bucățică din nașul tău?
Aș vrea să-l pot devora pe Fuhrerul meu.
Cine vrea să se scalde?
Tocmai am luat legătura cu Berlinul.
Francezii vor să deporteze copiii împreună cu părinții lor.
Și de ce-i asta o problemă?
Nu, e imposibil. Suntem în întârziere
cu construirea crematoriilor 2 și 3.
Nu facem față!
Găsiți o scuză. Spuneți-le francezilor...
Nu știu! Spuneți-le orice!
Trenurile noastre nu sunt suficiente.
Germanii nu pot deporta copiii înainte de mijlocul lui august.
E regretabil.
Cum putem înfrânge această piedică?
Eu spun că e pandișpan.
Nu, sunt biscuiți.
Sunt biscuiți pentru ceai.
Am auzit că au o fabrică, pentru așa ceva.
Când am să mă fac mare, am să lucrez în fabrica aceea.
Terminați, băieți, sunt clătite.
Copii! Veniți!
Avem pandișpan!
Grăbiți-vă!
Încet, încet... mâncați-le încet.
Veniți, veniți, veniți!
Fiecare va primi câte una.
Nu vă grăbiți, mâncați-le încet...
Câte una de fiecare.
Imperceptibil
Ai venit și mi-ai preluat viața
Imperceptibil
Mi-ai câștigat inima
Mai întâi, am fost ca doi prieteni...
Ca și cu o soră
Făceam glume șirete
Despre fericire...
Ce să facem, șefu'? Le închidem radioul?
Nu, lăsați-l.
Îmi place melodia asta.
Deșteptarea! Plecați!
Haideți, treziți-vă!
Ridicați-vă!
Haideți, grăbiți-vă!
Ridicați-vă!
Plecăm?
Băiatul va pleca împreună cu mama lui.
Executarea!
În 15 minute să fiți în curte!
E adevărat că se iau medalioanele în barăcile de percheziție?
Al meu nici măcar nu e din aur.
Trebuie să le spunem că nu e din aur.
Ai să le spui, nu-i așa?
Am să le spun.
Tu nu vii cu noi?
Încă nu.
Am prea mulți copii bolnavi aici.
După aceea, să vii să stai cu noi.
La Pitchipoi. Acolo ne duc pe noi.
Bineînțeles că am să vin.
Vin imediat.
Deci?
Nu e apendicită, e o mică hernie.
Va fi în stare să meargă?
Da.
Du-te și te pregătește.
David...
M-am gândit.
Aș putea cere să fiu înlocuită...
Aș putea merge cu convoiul.
Doar evreii sunt trimiși în est. Nu vor accepta niciodată.
Ascultă.
Ai reușit mai mult decât se poate.
E timpul să spui la revedere.
Ar fi trebuit să te ajut să evadezi.
Și să las copiii să călătorească singuri?
N-aș fi acceptat niciodată.
Am să-ți trimit vești când am să pot.
Nu, mamă! Nu și verigheta!
Dacă o vor, pot veni s-o ia de aici.
Din rahat.
Tu crezi că sunt tâmpit?
Te gândeai că mă poți păcăli?
Târfă!
Asta credeai?
Jidaucă jegoasă!
Descotorosiți-vă de ea.
Următorii!
Iată, vă declarați identitatea,
puneți pe masă tot ce aveți. Bijuterii, bani, acte...
Fără să trișați.
Ați văzut ce pățesc trișorii.
Haideți!
- Hai mai repede! - Ce faceți?
Sunteți nebun!
- Întinde-te pe bancă. - Cu capul aici.
Asta e tot?
Plecați.
Următorii!
Nu înțeleg. De ce sunt bărbații acolo?
Nici eu nu știu.
Noi suntem pregătiți.
Din cauza lipsei de camioane,
copiii nu vor pleca astăzi!
- Nu puteți separa copiii. - Nu aveți dreptul!
Nu-i lăsați să forțeze.
Înapoi!
Stop! Înapoi în barăci!
Nu trageți!
Înapoi în barăci, copii!
Voiam să prind trenul!
- Ce faceți? - Calmați-vă.
Nenorociții își vor revedea copiii în curând.
Voi sunteți niște nenorociți! Nu puteți lăsa copiii fără mamele lor!
Gura!
Sergent!
Lasă-mă să-mi fac treaba.
Asta e treaba ta?
Escortați-o pe domnișoara Monod la baracă.
Nu-i separați! Nu-i separați!
Lăsați-mă!
Treceți la locurile voastre, și asta în liniște!
Nu veți reuși niciodată. Nu ne puteți face să dispărem.
Înapoi în rând!
La o parte! Mișcați-vă!
Atențiune!
Un pas înapoi!
La stânga!
Pas alergător, marș!
Luați-vă lucrurile!
Înainte, marș!
Trebuie să trăiești, Jo.
Nu sta aici. Găsește o cale să ieși.
Jură-mi!
Eu plec.
- Vino cu mine. - Și părinții tăi?
Am renunțat să sper.
Nu pot pleca fără el.
Îl vom căra noi.
Imposibil, am hernie.
Nu-i nimic. O iei cu tine.
Termină, mă doare când râd.
Hernia e un fel de rupere a mușchilor abdomenului.
Nici măcar nu-l pot ridica.
Du-te tu. Ne vedem după război.
Nici nu discut. Nu vă las pe tine și pe Nono aici.
- Așteptăm până te vindeci. - Nu fi fraier.
Au spus că plecăm în 10 zile. N-am să mă vindec la timp.
E șansa ta. N-o rata.
- Simon, du-te și ascunde-l. - Unde?
Într-unul din pantofii tăi.
- Ești bine? - Da.
Ai febră mare.
Ar trebui să mergi să te vadă cineva.
Cine? Doctorul?
Mergi la cel din Beaune. Nu vrem să faci febră tifoidă.
E bine?
Tu știi cântecul băii?
Cântecul băii?!
Nu, nu-l știu. Cum sună?
Pe la fântâna limpede
Odată m-am plimbat
Am văzut apa atât de minunată
Că am intrat și m-am îmbăiat.
Te iubesc de multă vreme, N-am să te uit niciodat'.
Gata baia.
Du-te și te îmbracă.
Haideți, copii.
Mulți dintre ei și-au uitat numele de familie.
Cum își vor găsi ei vreodată părinții?
- Nici măcar nu știți unde sunt. - Sunt în Polonia.
Nu vă faceți griji.
De ce n-am mai auzit nimic de ei? Au trecut deja 5 zile.
Călătoria durează 3 zile.
Și mă îndoiesc că acolo au telefoane.
Nici o veste pentru copiii de aici.
Nu vi se pare ciudat?
Haide.
E timpul să faci baie.
Când ne-ați cerut să vă dăm evreii,
ați făcut-o, dar cu porția.
O mie aici, o mie acolo...
Tot timpul e la fel, cu americanii. Arbitrii lumii libere!
Ce e atât de neobișnuit că germanii iau mână de lucru israelită?
Mai ales cu frontul rusesc.
Dar în plan moral...
Eu i-aș spune profilactic, nu moral.
Punem capăt propagandei Gaull-iste și comuniste, care ne aduce prejudicii.
Ce prejudicii vă pot aduce niște femei, bătrâni și copii?
Și invalizii care nu pot munci? Și infirmii?
De ce atâtea presiuni pentru a lua mai multe guri de hrănit?
N-are nici un sens. Și atunci...
- Atunci, ce? - E o purificare rasială.
Iar Franța este complice la această crimă.
Joseph Kogan?
Weismann?
Atenție!
Gata.
Ce ți-am spus eu?
Vino!
Haideți!
- Ai grijă, Simon! Ce faci? - Ne e foame!
- Simon, termină! - Ăsta nu e un motiv!
Supa asta are un gust de rahat!
Domnule caporal! Grăbiți-vă!
Ce se întâmplă aici?
Treceți înapoi!
- Am să trec eu primul. - Bine.
Ești bine?
Problema copiilor israeliți a fost, în sfârșit, reglementată.
Din motive umanitare, am cerut ca famiile să fie reunite
în termen de două săptămâni.
- Ți-e frig? - Nu.
Atunci, ți-e frică?
Da, îmi este.
Nu vom muri, dar va trebui să fim atenți.
Ca să trăim.
Noapte bună.
Domnișoară!
Treziți-vă!
Treziți copiii și pregătiți-i. Vor pleca în scurt timp.
Ce?
Mergem s-o vedem pe mama!
Îmbrăcați-vă!
Să nu-i uiți!
Treziți-vă, copii!
Simon, mergem s-o vedem pe mama!
Așteaptă, Nono, să ne luăm lucrurile!
El nu, e foarte bolnav. Puneți-l la loc imediat.
- Puneți-l înapoi în pat! - Trebuie să plece cu toții.
Dar au febră!
Toți copiii trebuie să plece.
Eu ascult de ordine.
Ajutați-mă.
- Nici nu vă puteți ține pe picioare. - N-a mâncat nimic.
Flori pentru mama ta?
Se vor ofili în tren. Culege altele când ajungi acolo.
- Cine sunteți? - Medicul din Beaune.
- Trebuie să plec. - Nu, așteptați!
Aveți o febră agresivă.
Simon, unde-i Annette?
Nu știu, Nono. Dar suntem împreună, nu-i așa?
Copiii! Nu pot călători singuri!
E clar că nu înțelegeți.
Nu puteți face nimic.
Dvs. sunteți cel ce nu înțelege. Dați-mi drumul!
Vă rog, nu strigați.
Trebuie să vă spun ceva.
Lăsați-mă...
Nu puteți face nimic pentru ei.
E prea târziu.
Ce?
- Vor muri. - Ce spuneți...?
Vor fi asasinați. La sosire, cel mai probabil.
Gazați. Cu toții.
Sunteți nebun...
Ascultați-mă!
Eu sunt Gaulle-ist.
Nu sunt teritorii evreiești în est.
Sunt lagăre. Lagăre de exterminare. Înțelegeți?
Camere de gazare.
Câțiva partizani polonezi au evadat, astfel am aflat și noi.
Majoritatea părinților sunt deja morți.
Nu vor lăsa copiii în viață.
E imposibil...
BBC a anunțat, acum câteva zile.
Aliații n-ar îngădui așa ceva.
Pentru ei, lagărele nu sunt o "prioritate".
În primul rând, ei vor să oprească războiul.
Poate mai târziu, când vom fi organizați, vom putea sabota convoaiele.
Nu e adevărat... Nu poate fi adevărat!
- Nume, prenume? - Bauer Abel.
- Nume, prenume? - Salomon Thurman.
- Nume, prenume? - Ylan Kotosh.
Nume, prenume?
Simon Zygler
and Noe Zygler.
Nume, prenume?
Bernstein, Suzanne.
Nume, prenume?
Gilberte.
Gilberte și mai cum?
Cum îl cheamă pe tatăl tău?
Tata.
Etichetă!
Lăsați-mă să ies!
Termină, Nono!
Vreau la Annette!
- Lăsați-mă să ies! - Încetează! Plecăm!
- Vreau să ies! - Liniștește-te imediat!
Jo, ce faci?
Jo, or să te vadă!
Paris, iunie 1945.
Intră și odihnește-te.
E soția mea!
Annette! Te caută cineva.
Ți-ai găsit părinții?
Nu. Și nici pe sora mea.
Am o sută de copii la etaj,
dar știi...
nici un copil dintre cei de la Velodrom, care au luat acel tren,
nu s-a mai întors.
N-ați găsit pe niciunul?
Nu.
Ba da!
Pe tine!
Am întâlnit niște oameni buni, în nord.
Vor să mă adopte.
Asta e bine. Foarte bine.
Trebuie să plec.
Mi-am lăsat numele pe tabela cu civili.
Ai să-mi scrii?
Scrie-mi pe adresa asta.
Voi mai sta pe aici, o vreme.
Fugi...
Gisele!
Trăiești!
Ce faceți? Ieșiți de aici!
Îl cunoașteți?
L-am găsit într-o stație, aproape de noi.
Tot ce a spus e că vrea la dumneavoastră. Altceva n-a spus nimic.
Nu e prea vorbăreț.
Așadar, îi știți numele?
Da... Da, îl cunosc.
Din 13.000 de deportați după "Vel d'Hiv", doar 25 de adulți au supraviețuit.
Niciunul din cei 4.051 de copii deportați nu a revenit niciodată.
Vichy și germanii sperau să adune 24.000 de persoane.
Dar în dimineața raziei,
parizienii curajoși au contribuit la ascunderea a 10.000 de evrei, bărbați, femei și copii...
Traducerea și adaptarea Marius Luca
Sync by Driv3r