Anglia, cu trei ani în urmă
Un afacerist bogat cumpăra Parkside Lodge
Subtitrarea: Persana & Dorula SubTeam
Nu uita de pașaportul meu de data asta.
Cine voia o lună de miere în Grecia?
Doar soarele și marea albastră.
Da, cine are nevoie?
Emma, dolarul este la 125 yeni, în plus cu 0,5 yeni.
- Vindem? - Nu încă.
Ce face?
Vorbește cu noul ei soț. Ne va costa o avere.
- Romantism cu colegii, din nou? - Ce te deranjează?
Călărește valiza ta Vuitton.
Thomas, nu face asta. Aia e geanta mea.
Călărește-o pe a mamei tale, e mai scumpă.
UDS a început să scadă, trebuie să vindem.
Nu te îngrijora, știi că e medium.
Ai grijă.
- Ce s-a întâmplat? - Tocmai a căzut, dar e în regulă.
Ne vedem la aeroport, nu uita de bagaje...
- și de fiul meu. - O să încerc.
Te pup.
Ești gata?
Dolarul este încă la 124,2 și continuă să scadă...
Trebuie să vindem, să facem ceva.
Nu ești încă directorul de schimb, Martin.
Se schimbă cursul.
- Este 125.2. - E 125.5.
- Vindeți. - Bine, acum.
Am vândut la 127,5.
Tocmai a făcut 25 de milioane profit
și tu voiai să o oprești.
Big Apple nu va mai fii la fel fără tine.
Mulțumesc, Alfred.
- Merge și soțul tău arătos? - Așa sper.
Ce veți face în Anglia?
Chiar crezi că știu să potrivească pastramă pe pâine?
Nu cred că m-aș putea muta într-o altă țară.
- Ești bine, dna C? - Da, sunt bine...
De ce conduc ei pe partea greșită a drumului?
Pentru că sunt englezi.
Deci ce crezi despre Anglia?
Seamănă cu locul Iepurașului Peter.
- Știi pe cine vom vedea? - Pe cine?
Pe Flopsy și Mopsy și Cotton Tail...
- și pe Peter. - Super.
- O vom întâlni pe regină? - Bineînțeles.
- O vom invita la ceai. - E super.
Henri? Tocmai am trecut de indicatorul cu Londra.
Nu mergem la Londra? Henri!
Ce? Am crezut că-ți plac surprizele.
- Îmi plac surprizele. - Da, și mie.
Thomas, rămâi lângă mașină, te rog.
Cui îi aparține?
Nu știu.
Așteaptă!
Îți place?
Ce vrei să spui?
E a noastră.
Și lucrurile mele din N.Y.?
Le vom aduce pe toate aici. Sunt o grămadă de camere.
Am cumpărat locul acesta acum trei ani, înainte să ne întâlnim.
Nu am vrut să-ți spun până nu l-am reparat.
Am crezut că ar fi perfect pentru noi.
Am crezut că vom căuta ceva împreună.
Hai să-ți arăt.
E frumoasă cu adevărat.
Nu am dormit încă aici. Te-am așteptat pe tine.
Pot să mă joc?
O să-ți arăt ceva.
Închide ochii.
Imaginează-ți că te trezești în fiecare dimineață știind că ziua începe cu asta.
Vreau să-ți arăt cât de recunoscătoare sunt.
Trebuia să te surprind și eu.
Thomas...
- Să bem ceva să sărbătorim. - Bine.
Unde mergem?
Du-te tu înainte.
Henri?
Henri!
Henri.
Henri?
Thomas? Henri!
Surpriză!
- Bine ai venit înapoi, Emma. - Bună, dragă.
Mi-ați lipsit așa de mult.
- Ce bine e să te avem înapoi. - Nu-mi vine să cred.
Emma, trebuie să te întâlnești cu Pierre.
Pierre vrea să am grijă de campania lui...
pentru piața de desfacere de modă deschisă de "Jour et Nuit".
Scuzați.
Abia aștept să ajung la Paris să mă ocup de campanie.
Da, va fi fantastic.
Dragă Emma. Și mai adorabilă de fiecare dată când te văd.
Cum te-au lăsat americanii să pleci? Multe lucruri nu vor mai fi la fel.
- Doamne, mi-ai lipsit. - Și tu mie.
De ce ai renunțat la tot? Nu-ți seamănă ție asta.
Nu am renunțat la nimic. Doar că am schimbat prioritățile.
Și pentru o fată de oraș,
să se învârtă prin această casă singuratică este o prioritate?
Nu sunt singură. Vreau să fiu cu soțul meu.
- Henri... Charles Pollock. - Am vorbit la telefon.
E bine să cunoști fata din spatele vocii.
Trebuie să te avertizez, Charles este cancelarul reginei, un om foarte respectat.
- Știu. - Se ocupă de averea familiei.
Fratele Emmei a vorbit de tine.
Cum ai găsit casa asta? Nu este chiar în centrul lumii.
În același fel cum am găsit-o pe Emma.
- M-am împiedicat în noroc. - Păi...
Surioară.
Haide.
Frumoasă casă.
Mă întreb dacă l-ai mai văzut pe Andrew?
Nu am mai auzit de el de ani buni.
- Ce faci afară? - Mă joc.
Vreau să o cunoști pe mătușa ta Flora.
Este sora mamei tale. Ce spui?
- Ce mai faceți? - Ce mai faceți?
- Bună. - Ce spui de un pupic?
Thomas, ce e chestia asta mirositoare?
Mi-a dat-o Tobias.
E foarte murdară. Nu vreau să te joci cu asta.
- Dă-o mamei. - E a mea, vreau să o păstrez.
- E frumoasă. - Mulțumesc.
Doamnelor și domnilor, vă rog...
Vă rog să mă ascultați.
- Sunt de acord. - Vreau să vă mulțumesc tuturor...
pentru că ați venit și pentru primirea Emmei înapoi în Anglia.
Și să vă spun ceva, nu a fost ușor să o aduc aici.
A trebuit să mă căsătoresc cu ea.
Nu am putut să o duc pe vârful lui Empire State Building...
se teme de înălțimi... așa că pe Madison Avenue, în zăpadă...
# Vinul vine în altă gură... #
# și iubirea vine din ochi. #
# Doar atât trebuie să știm cu adevărat, #
# înainte să îmbătrânim și să murim. #
# Am ridicat paharul la gură, #
#M-am uitat la tine, #
# și am suspinat #
Încă ceva, Thomas vrea să vă spună ceva.
- Ce vrei să spui? - Voi fii frate.
- Foarte bine. - Felicitări, dragă.
Felicitări, cred că ești foarte fericit.
Cumva Yeats este favoritul tău?
Nu, am citit de pe o felicitare.
- Henri a crescut la Paris. - Paris? Cum pot concura cu asta?
Ai făcut minuni cu peisajul.
Mulțumesc. Aceasta pădure va urma.
Era o grădină frumoasă.
Există o fotografie în casă. O să ți-o arăt.
A fost o seară încântătoare.
Henri, ești bine?
Da, sunt bine.
Du-te în pat.
- E târziu. - Nu mi-e somn.
- Vrei să ne jucăm de-a ascunsă? - Da.
Unu, doi, trei...
patru...
cinci...
șase...
șapte...
opt...
nouă...
zece.
Fe fi fo fum, pot simți sânge de american.
- Te-am prins! - Nu, eu te-am prins!
Ce faci?
Sunt bine.
I-ai dat soțului tău toți banii tăi?
Te rog, pleacă.
Andrew... te rog, Andrew.
Andrew? Ce se întâmplă?
În regulă, frumoasă togă.
Trebuia să-mi fac apariția...
am auzit că s-a întors sora mea favorită.
E drăguț că invitații au lăsat toate prostiile.
Vezi lucruri teribile în legătură cu așa zișii prieteni...
vin pentru mâncare...
sau chiar vor să te vadă?
Nu, cred că este vorba de mâncare.
Îți voi găsi o cameră.
Îmi pare rău că am întârziat, dar este vina ta.
- Scuze? - Ceea ce vreau era al meu.
Ai cheltuit deja ce era al tău.
Partea mea este a fiului meu.
Tata ți-a dat mai mult decât mie și Florei la un loc.
Întotdeauna ai fost micuța lui favorită.
Ai făcut bani și singură.
Se numește slujba. Ar trebui să încerci și tu.
Mergem în pat.
Du-te acasă, Andrew.
Mulțumesc, Charles. Apreciez asta.
Opt? Bine, Trebuie să plec, salut.
O să sun pe telefonul de acasă.
Nu este nici o petrecere. Ne vedem peste două zile.
- Pupici! - Te pup!
Mamă!
Thomas? Vin.
- Mamă! - Thomas, vin.
Mamă, ce se întâmplă?
Nimic.
Stai aici puțin.
Henri? Henri!
Bună, dna. Connaught, Sunt Marjorie Blake.
Nu ți-a spus soțul nimic?
M-a angajat să vă ajut la casă.
Da, absolut. Îmi pare rău. Bună.
Spunea că cauți o doică.
Locuiesc în sat...
și obișnuiam să predau la școala de acolo.
Sunteți bine, dna Connaught?
Da, sunt bine.
Poate ar fi bine să vă așezați puțin?
Sunt bine, cu adevărat.
I-am întâlnit în sat pe soțul și pe fiul tău.
Ce tata excelent este.
E important ca tatăl cu fiul să se înțeleagă bine.
Henri nu este tatăl lui Thomas.
Tatăl lui Thomas m-a părăsit acum trei ani. Ceea ce este bine acum.
Este un băiețel norocos...
să aibe pe cineva devotat și dedicat.
Lucy, sunt gata foile?
Sunt pe drumul spre aeroport.
A sunat Pierre. Sună-l înainte să ajungi la aeroport.
- Ce vrei să spui? - Doar sună-l.
Te sun după.
Pierre, ce s-a întâmplat?
Vești proaste. Trebuie să te scoatem din campanie.
Aveam o înțelegere. Lucrăm împreună de ani buni.
Îmi pare rău, dar au respins propunerea ta.
La naiba!
Bună dimineața. Nu sunt vești bune.
E a șaptea campanie pe care o pierdem în ultimele luni.
E ca și cum am fi primit bile negre.
Ai să schimbi asta, întotdeauna ai făcut-o.
Să sperăm, înainte să dau faliment.
Ești proprietarul unei case frumoase.
Nu e a mea, e a băncii.
Sau va fi a lor, dacă nu pot plăti rațele.
Sunt deja în urmă.
Emma nu trebuie să știe. Dacă sună...
sunt în Franța. Totul este conform planului.
E vorba de timp, telefonul tău e închis.
- Cum e în Paris? - Totul e bine.
Pierre este cu avocații săi.
Ne întâlnim mai târziu la cină.
La Coupole. Șampanie...
...caviar, langustine.
- Sunt sigur că vom avea o înțelegere. - O vei face, știu.
Henri, s-a întâmplat ceva ciudat astăzi.
Scuze, Pierre e aici.
Poți să-mi spui totul mâine...
când mă întorc de la Paris. Noapte bună.
Nu te va crede. Pizza ta!
- Noapte bună. - Noapte bună.
Mamă!
Vin, Thomas. E doar o pane de curent.
Iubire.
Nu e nimic de care să te speri.
A venit lumina.
Tobias spune că nu putem să stăm aici.
Cine este Tobias?
Ce vrei să spui că nu pot primi un aconto?
Jack, eu sunt... ne întoarcem.
Bineînțeles că sunt încă în afacere.
De ce? Ce ai auzit?
Nu a mai rămas nimic.
Marjorie, locuiești aici de mult timp.
Am crescut aici, dar m-am mutat pentru o vreme.
Știi ceva despre casă?
Tot ce știu este că proprietarii au plecat de mult timp.
Când m-am întors, casa era părăsită.
Și a rămas goală pentru mai mult de 20 de ani.
Ca și cum ar fi fost uitată.
Și apoi dintr-o dată,
am auzit că dl Connaught s-a mutat.
Știi ceva despre familia care a stat aici?
Marjorie, știu că pare prostesc...
dar câteodată văd lucruri care apoi se întâmplă.
Dar de când ne-am mutat aici...
cred că văd trecutul.
Poate că totuși vezi viitorul.
Ce faci?
- Este un joc. - Dă-mi aia acum!
Haide, să mergem să ne jucăm.
Era Andrew la telefon.
care tot îmi spunea că caritatea începe de acasă.
Andrew vede doar ce vrea să vadă.
Mă urăște pentru asta, și îl urăsc că mă urăște.
Emma, nu te învinovăți, dragă.
- Mamă! - Ai auzit asta?
Ce?
Este probabil Thomas jucându-se cu Tobias.
Tobias?
O păpușă veche pe care a găsit-o, scuze.
Emma? Ce s-a întâmplat?
Încetează să te mai torturezi.
Vom mai avea unul...
Promit.
Cum ai găsit casa asta?
Nu știu.
E ca și cum m-ar fi găsit ea.
Ce e asta?
Somnifere.
Doctorul Ellington spune că ajută.
De ce a fost azi Pollock aici?
Cine ești?
Ciudat să te văd aici.
De obicei eu pufăi.
Vrei puțin?
Nu ar fi trebuit să te prezint niciodată surorii mele.
Ați devenit rapid apropiați.
Am nevoie de un împrumut.
Direct bani gheață. Fără întrebări.
Stai, tu ceri de la un sărac.
- Cunoști oameni. - Du-te la bancă, e mai sigur.
- Nu crezi că am încercat asta. - Nu știu.
Sunt înecat în datorii.
Am nevoie de bani ghiață să-mi pun afacerea din nou pe picioare.
De ce nu ceri soției tale?
Nu trebuie să știe nimic despre asta, sau te omor.
Cu siguranță ești disperat.
Henri!
Îți plăcea jocul când erai jos.
Găsește-mi bani!
Dna Connaught?
Soțul a spus că va întârzia.
Mulțumesc.
Noapte bună, dna Connaught.
Henri?
Marjorie?
Noaptea trecută corbii au atacat-o pe mama.
Era unul afară care s-a lovit de fereastră.
Ai venit foarte târziu azi noapte, după miezul nopții.
- Afaceri. - Afaceri?
Nu e prima dată.
Ești bine?
Bine, trebuie să plec.
Sigur nu este nimic despre care ar trebui să discutăm?
Nu, nu cred.
Salut.
Adu-ți aminte de cină de diseară.
Da, bineînțeles.
Am găsit pe cineva care să-ți dea bani.
Vor avea nevoie de garanții.
- Orice. Compania mea? - Compania ta nu e bună, Jacques.
Vor ipotecă pe casa ta.
Trebuie să plătesc pentru casa.
Bine! Îți va da vreo două luni. Henri!
Haide, Thomas. Aici.
Îmi pare rău. NewYork-ul nu încetează să sune.
- E în regulă. - Nu-ți face griji.
Bunica are grijă de mine.
- Thomas! Sunt dădaca ta. - Bunica... Dădaca...
- Vrei să saluți? - Cum o faci?
Ești mai frumoasă ca ultima oară.
- Sper că n-am venit prea devreme. - De loc. Thomas vrea să te salute.
Te-ai trezit târziu. Credeam că te-ai dat jos din pat până acum.
Ea e Marjorie.
Ce mai faci?
Thomas, halatul tău.
Poate îl poți ajuta pe Bob Constructorul să găsească podul.
Ce avem aici, Thomas?
Ce zici de asta... asta poate fi un acoperiș?
Charles, tu ai crescut pe aici.
În ținut, ca și tine.
- Cunoști casa asta. - Nu neapărat. De ce?
Îți amintești ceva de oamenii care au locuit aici?
Știu că a trecut mult timp.
Nu-s așa de bătrân pe cum crezi.
Pollock?
Henri, dăm o cină.
Poate ar trebui să plec.
Scuze, n-am vrut să fiu bădăran.
Thomas încearcă să te salute.
Thomas, uite. Am găsit scările spre subsol.
Scuză-ne.
E o temniță?
- Care-i problema? - Nimic.
Ai o aventură?
Crezi că am timp de aventuri?
De ce ai cumpărat casa asta?
De ce mă tot întrebi asta?
E ceva în casa asta... care ne distruge.
- Chiar și Thomas... - Chiar și Thomas, ce?
- Prietenii săi spun că ar trebui să plecăm. - Thomas are prieteni?
- Știi ce vreau să spun. - Ai o imaginație bogată.
Câteva dușumele ce scârțâie și vrei să împachetăm totul. Asta e?
Nu suporți faptul că am cumpărat casa fără permisiunea ta.
- E absurd. - E adevărat?
Copii fantoma chemându-te. Voci în copaci.
Ce e în mintea ta? Uite ce îi faci bietului Thomas.
- Am nevoie de ceva timp singur. - Nu-mi strica cina.
Nu-ți face griji, o să mă prefac că suntem o familie fericită.
- Îmi pare atât de rău că am întârziat. - E în regulă.
- Te simți bine? - Da. Mă bucur că ești aici.
- Ești sigură? - Da.
- Flora, ce mai faci? - Bună, Charles.
Emma, arăți minunat.
Emma, arăți superb.
Bună Pollock. Ce mai faci?
Unde-i chipeșul francez?
S-a dus să-mi ia trabucurile din mașină.
...și a scăpat ghiuleaua pe horn.
A trecut prin blocaj...
a ricoșat în camera de dedesubt și a rupt...
picioarele soției sale care stătea și vorbea la telefon.
Totul pentru că a refuzat să plătească curățarea hornului!
Cum merge cabinetul lui Derek?
- Chiar foarte bine. - Permite-mi să răspund pentru mine.
Psihiatria e o industrie înfloritoare.
Evident că înnebunim cu toții!
Am înnebunit cu ani în urmă. Secretul e să nu fii prins.
Soră?
Nu cred că înnebunesc,
cred că această casă e bântuită.
Se pare că lucrurile se ciocnesc noaptea.
- Și tu le-ai auzit? - Nu, nu le-am auzit.
Dacă aș crede că mi-e bântuită casă, aș fugi într-o clipă.
Emma n-a vrut să mă lase să fumez. Henri, vii cu mine?
Sigur.
Te frământă ceva în legătură cu mine?
Numai puțin.
De ce n-a ajuns încă mobilă de la New York?
Te ții după nevastă-mea și nu-mi place.
Suntem doar vechi prieteni de familie.
Andrew a spus că s-ar putea să ai probleme financiare.
Mereu mi-a plăcut casa asta.
Deci, de unde începem?
Visezi, Charles. N-o să vând niciodată.
Cum dorești.
Ar trebui să intrăm, s-ar putea crede că suntem prieteni.
Nu vreau ca Emma să știe de asta.
Bineînțeles că nu, asta rămâne între noi.
Îți amintești ce mândră erai cândva de mine?
Mereu voi fi mândră de tine.
Dar dacă nu aveam bani?
Dacă afacerile eșuau?
Nu fi absurd, dragule. Nu ești genul care eșuează.
Te simți bine?
Mă simt într-adevăr ciudat.
Nu știu ce de întâmplă?
Ce faci?
Mami! Mami!
Emma.
Erai sub pat.
Probabil că ai avut un coșmar.
Da.
Știu. O să te plătesc naibii.
Îți datorez chiria pentru birou. Am fost de acord, trei luni.
Știu.
Scuză-mă, draga mea.
- Lucrurile se precipită puțin, aici. - Când te întorci?
- Nu vreau să fiu singură aici. - Nu-ți pot spune acum.
Imediat ce pot, îți promit.
Ne vedem în curând, draga mea. Pa.
Mami!
Thomas.
Ajutor! Ajutor!
Repede, Henry. Ascunde-te.
Ajutor! Ajutor!
Mami. Ajutor! Mami. Ajutor! Mami.
Ce faci?
Vreau să ajut. Nu înțeleg.
Ai găsit camera lui Tobias.
S-a întâmplat ceva groaznic aici. În camera asta.
Ai trecut prin multe. Ar trebui să te ajutăm.
Henri, du-te la muncă.
Îți poți mișca mașina?
Mami!
Sunt constructori aici ce pot face ast în locul tău.
Asta trebuie să fi fost o cameră minunată.
E o cameră tristă.
Soră.
De fapt a trebuit să cumpăr unui vecin de-al tău, o sticlă de wiskey.
A spus că în casă a locuit un profesor de muzică de la colegiul Kings.
Lord Earnshaw. Avea o soție mai tânără.
- Când a fost asta mai exact? - În '74, '75?
Avea studenți care stăteau acolo. Mereu veneau și plecau...
dacă înțelegi ce vreau să spun și aveau un fiu pe nume Tobias.
Și a avut loc o crimă.
Sunt sigură că ar fi fost în presă locală.
AU FOST GĂSIȚI 3 MORȚI LA O CASĂ LA ȚARĂ.
Tobias a fost găsit sufocat într-un cufăr.
Lady Elizabeth Earnshaw a fost găsită ucisă în baie. A fost înjunghiată cu o foarfecă.
Fiul grădinarului a fost găsit ascuns sub pat.
Bună, Marjorie. Ea cum se simte?
Cum adică e la restaurant? Unde?
Trebuie să aflu ce încerca mama și fiul să comunice.
Poate că e constructorul care încearcă să comunice.
Crezi că inventează astea?
Fiul ei a inventat numele de Tobias?
Înjunghierea ei lângă copac și apoi din nou în baie.
- Poate că era încă în viață. - Știu că eu aș pleca de acolo.
Fiecare casă are un trecut.
Scuze, am întârziat?
Credem că Emma are nevoie de o vacanță.
Cred că... ar trebui să mă întorc la muncă.
Sunt singură în casa toată ziua.
Thomas e pe cale să înceapă din nou școală.
Bun, să mergem.
- Nu te atinge de sora mea așa. - E în regulă.
Vorbiți de fantome și viziuni.
O înnebuniți cu toții.
E mai bine dacă o lăsați în pace.
În regulă?
E în regulă, draga mea. Să mergem.
E mai bine să stai în casa până te faci bine.
- Bună seara. - Nu crezi?
Henri...
Am găsit un articol...
de acum 30 de ani.
O femeie și fiul ei...
au fost uciși... în casa asta.
Grădinarul i-a ucis, apoi s-a sinucis.
De ce îmi spui asta?
- Pentru că ar putea explica... - Nu explică nimic.
TREI MORȚI ÎNTR-O CRIMĂ DUBLĂ
Doi copii au fost martori la crimă.
Fiul lui Elizabeth, Tobias...
Sufocat, ascunzându-se într-un cufăr.
Celălalt a fost fiul grădinarului. A fugit într-un dormitor.
A fost găsit încă în viață...
dar în șoc, sub pat.
Lângă trupul mort al tatălui său.
Ai spus, că atunci când aveai patru ani...
tatăl tău a murit.
Ai fost trimis la un adăpost în Paris,
și nu ai mai avut vești de la mama ta.
Poate că încerca să te apere de adevăr.
Spui că...
am fost aici copil fiind.
Și că...
sunt fiul unui criminal?
Nu știu. Ce spun e, că poate tu știi.
Nu pe mine mă afectează casă, ci pe tine.
Te face paranoică.
O să dorm jos.
Mami!
Ajutor!
Emma!
E în regulă. E în regulă.
Suferă de un stres acut,
dar clinic nu e paranoică.
- Nu-și pierde mințile? - Bineînțeles că nu.
Atunci ce e?
Am convenit la o mică ședință la mine la spital,
urmată de o perioadă de convalescență.
Nu mă îndoiesc că în timp, își va reveni complet.
Nu te pot lăsa să faci asta.
trebuie să ne asigurăm că rămâne aici.
Emma e stăpâna pe sine...
și în starea în care e, e capabilă de orice.
- Îmi fac griji pentru Thomas. - Adevărat?
Nu cred că trebuie. Așa cum am spus, Emma e bine.
Nu mă asculți.
Ba da, te ascult. Mi-ai cerut evaluarea...
Nu vreau să meargă nicăieri.
Vreau să rămână aici.
Nu poate fi alegerea ta.
Dna Connaught?
Doctorul v-a mai lăsat câteva pastile de somn.
Nu le iau, mulțumesc.
Îmi fac rău.
N-ar trebui să continuați să citiți astea.
Nu e de mirare că aveți coșmaruri.
Nu cred că în ziare e toată povestea.
De unde știți asta?
Știu.
- Mami nu se simte bine. - Știu, știu, știu.
O să o facem bine foarte curând. Bine?
Mulțumesc că ai venit.
Știu că nu ne-am văzut cu ochi buni,
dar n-am știut către cine altcineva să mă îndrept.
Te simți mai bine?
Vreau să-ți arăt ceva.
Nu! Cineva i-a mutat... cine i-a mutat...
Trebuie să fie gol.
- Nu, nu. - Emma!
Ce faci?
Emma, oprește-te. Ce este draga mea?
- Nu știu ce mi se întâmplă. - E în regulă.
Ce ar trebui să fac?
Îmi ceri sfatul? Într-adevăr ți-ai schimbat tonul.
Sunt foarte îngrijorat...
Starea în care e ea... va face ceva prostesc cu acțiunile ei.
Noroc.
În anumite circumstanțe,
vei prelua controlul acțiunilor ei, ca soț.
Nu spune că nu te-ai gândit la asta. Trebuie să-l protejezi pe Thomas.
Ce ar trebui să fac?
Când Emma va fi găsită cu tulburări mentale, deși temporare,
poți cere curții să-i fie luate fondurile
și să te ocupi în locul ei, în numele lui Thomas.
Când își revine, recapătă controlul acțiunilor.
Absolut.
Poate face asta?
Am vorbit doar ipotetic.
El nu poate prelua fondurile familiei!
Draga mea, nu se va ajunge la asta.
Nu încerc să iau nimic.
Încerc doar să-l protejez pe Thomas.
Pariez că da.
E o situație puțin confuză.
Crezi că a încercat mereu să preia controlul?
Nu știu ce să cred.
Dacă a încercat asta, nu-s dovezi care să sugereze...
dacă nu cumva... pot fi găsite unele.
Am început să caut.
Bună seara. Te pot ajuta?
Căutam ceva...
și iat-o.
Am căutat-o peste tot. Henri trebuie să o fi împrumutat.
Bine. Noapte bună.
Cum îmi poți face asta?
E pentru binele tău.
Puteai evita asta dacă semnai pentru controlul acțiunilor.
N-am de gând să fac asta. Niciodată!
Nu suport să ne văd așa.
Pleacă, Henri. Ne vom întâlni la tribunal.
Mami!
Două săptămâni mai târziu. Tribunalul.
Henri!
Cum reziști?
- Fac ce trebuie? - Bineînțeles că da.
Familia mea mereu a fost puțin nebună. Uită-te la mine!
- Nu cred că pot trece prin asta. - Ba da, poți.
Nu mai ai opțiuni. Nu ai de ales. Știi ce vreau să spun.
Succes.
- Ai găsit ceva? - Nu.
Nu contează. Am vorbit cu avocatul tău.
Somniferele au venit de la laborator.
- Totul va fi în regulă. - Ce vrei să spui?
În pastile a fost adăugat Mescaline. Asta explică iluziile tale.
Henri?
Sunt la fel de șocat că oricine.
Fratele tău va face dovada că l-a aprovizionat pe Henri cu drogul.
- Andrew a făcut-o? - Henri n-are nicio șansă.
Ridicați-vă.
Cazul lui Henri Connaught contra fondurile lui Emma Connaught.
Se poate, doamnă judecător?
În această speță, vorbesc în numele reclamantului, Henri Connaught.
Nu fi supărată. Ai câștigat.
Emma.
- Cum mi-ai putut face asta? - Au fost numai minciuni acolo.
Cum mi-ai putut face asta, Henri?
A trebuit să spun adevărul despre faptul că ți-am dat drogurile.
Îmi pare rău, prietene.
La dracu!
Ticălosule. Vino aici!
Spune-mi ce se întâmplă, sau o să te omor.
În regulă. Lasă-mă dracu în pace.
Ești fericit naibii acum?
- În regulă! - Du-te dracu!
Te-ai purtat ca un nebun.
Mereu m-am gândit că numai un prost ar fi luat momeala!
Despre ce vorbești?
Cine crezi că te-a dus la faliment?
Cine crezi că avea de gând să-ți împrumute bani?
Cine?
Pollock!
A auzit că ai cumpărat casa acum 3 ani.
M-a plătit să-ți fiu prieten. Nu știu de ce.
Apoi te-am prezentat Emmei și asta se pare că l-a înfuriat și mai mult.
Te-a montat să preiei controlul fondurilor ei, știind bine că vei pierde.
Ce?
Știa că dacă vei ajunge cu soră-mea la tribunal, ea nu-ți va mai vorbi niciodată.
- De ce? - De ce crezi, Sherlock?
Te-ai căsătorit cu Emma, nu-i așa?
Dacă el voia banii, atunci de ce nu a cerut?
Trebuie să ne obișnuim cu faptul că pentru Henri a fost vorba doar de bani nu de tine.
Casa asta... l-a schimbat.
Poate că închisoarea îl va putea schimba la loc.
Înțeleg că o să depui plângere acum?
Emma.
Emma!
A încercat să te drogheze. Te-a făcut...
să crezi că vedeai și auzeai lucruri.
Telefonul mobil apelat, este închis. Vă rugăm reveniți.
Da?
Ticălosule. O să te ucid.
- Mă ameninți? - O să te ucid dracului.
Ai făcut destul rău.
- Ești sigură că vrei să te întorci în casă? - Da.
- Mami! - Iată-te. Uită-te la tine.
Bună.
Unde-i Henri?
A trebuit să plece cu serviciul.
Dl Connaught se va întoarce la cină?
- Nu în seara asta. - Haide, Thomas.
- Nu mai e Henri. Nu mai sunt fantome. - Mulțumesc, Flora.
- Te duc cu mașina. - Pa, Thomas.
Pa, mătușica.
Da, bine. Ai câștigat. Bravo.
- Cred că e timpul să te culci. - Nu.
Nu vreau să merg la culcare.
Vreți să-l duc la culcare înainte de a pleca?
Ar fi minunat. Te superi dacă mai rămâi?
- Nu, bineînțeles că nu. - Da!
- O să te întrec pe scări. - Ești prea bătrână să mă întreci.
- Mai vedem asta. - N-o să mă prinzi niciodată.
- Vin. - Mulțumesc foarte mult.
Cu siguranță, sunt prea bătrână pentru asta.
Bună, din nou.
AU FOST GĂSIȚI 3 MORȚI ÎN CASA DE LA ȚARĂ.
Am căutat asta ani de zile.
Viziunile astea, Emma. Fantomele astea.
De unde vin?
Sunt reale, Emma?
Rahat!
- Tu ai ucis-o? - N-a vrut să-și lase soțul pentru mine
și nu-l puteam lăsa să o mai atingă.
Copii nu trebuiau să fie acolo.
Dar grădinarul a greșit. Dintr-o dată, am avut un alibi.
Înjunghierea ei din nou în baie cu forfeca de grădină, a fost o probă suficientă.
M-am întors să caut cuțitul, dar nu l-am găsit, așa că totul s-a uitat.
Până ce am citit că Henri a cumpărat casa.
De ce? Cât de mult și-a amintit?
De ce a stricat totul căsătorindu-se cu tine?
Am văzut viitorul pentru tine, Thomas și pentru mine.
Dar dacă poți vedea viitorul, îl poți schimba? Pentru că ai găsit asta...
Mi-e teamă că schimbă totul.
- Îmi pare rău. - Mami!
- Fantomele tale, Emma.
Știam că te-am recunoscut.
Ai fost unul din studenții adăpostit aici.
N-am crezut niciodată că soțul meu a fost un criminal.
Cât de Dickensian.
- Fugi, Emma! - Taci!
Mami. ce se întâmplă?
Fugi în cameră și rămâi acolo.
Probabil că puteai vedea viitorul.
Dar poți schimba viitorul?
E o cameră tristă.
Mami.
Emma!
Ajutor! Ajutor!
Te-am prins. Te-am prins.
Ajutor!
- Mami! - Thomas!
S-a terminat. Mami e aici.
Subtitrarea: Persana & Dorula SubTeam