www.rosubs.do.am
DEXTER
Din episoadele anterioare.
Rita e înăuntru. Eu am făcut-o.
FBI? Niște idioți nenorociți.
Dacă vrei să vorbești cu Dexter, fă-ți o programare.
Așa voi face.
De nu ar fi fost Dexter, am fi gândit ca niște detectivi.
Când moare soția, în 90% dintre cazuri soțul e vinovat.
Ce faci?
Vrei să vorbim, sau preferi să te porți ciudat?
- Nu avem despre ce vorbi. - Doar am sărutat-o pe Rita.
Dexter a aflat despre asta și mi-a tras un pumn.
- Arthur Mitchell. - Kyle Butler.
- Cum îl cheamă? - Kyle Butler.
Mama voastră... a pățit ceva.
E moartă! Iar ție nici nu-ți pasă!
Aș vrea să fi murit tu!
M-au sunat de la FBI în legătură cu declarația fratelui tău.
- Nu-mi spune. Ce-a zis? - Nu a venit.
Nu știu unde ești sau de ce ai impresia că poți fugi de FBI,
dar ai face bine să te întorci...
- Soția mea a murit din vina mea. - Soția ta moartă poate să mi-o sugă.
E primul gest uman pe care l-ai făcut de când a murit, Dexter.
Nu le e mai bine fără tine. Ție nu ți-e mai bine fără ei.
Trebuie să te întorci.
DEXTER Sezonul 5 Episodul 2 Download de pe www.rosubs.do.am
Se spune că sunt șapte stadii ale durerii.
Uciderea cuiva cu mâinile goale într-o toaletă de bărbați
cred că e felul meu de a trece peste stadiul furiei.
Cât despre celelalte șase stadii... Nu am timp de ele.
Acum sunt părinte cu normă întreagă.
Când mă voi reuni cu copiii, totul va fi bine.
- Incredibil. Ne îngrămădim aici? - Temporar, până găsim altă casă.
Poftim... Cred că trebuie îmbăiat.
- Bună. Bun venit acasă. - Asta nu-i casa noastră.
Și de ce ne trebuie un alt apartament?
Cred că ne-ar prinde bine s-o luăm de la capăt în altă casă.
Am găsit una care e chiar pe plajă. Sau alta, lângă un parc.
Dar până atunci, Astor, va trebui să dormi cu mine.
Dexter, tu dormi pe canapea. Cody, tu dormi în pătuț.
Culcați-vă, amândoi. Mâine mergeți la școală.
Cum să merg la școală? Nici nu mi-am adus lucrurile.
- Fă o listă. Trec mâine pe acasă. - Vreau să merg cu tine.
- Nu cred că-i o idee bună. - De ce?
Păi... din cauza a ceea ce-a pățit mama ta acolo.
Știu ce-a pățit mama. A fost ucisă.
Nu uita, mâine la ora 9 dimineața. Discuția cu FBI-ul.
O ultimă chestiune de rezolvat până să las totul în urmă.
Când a murit soția ta, tu te aflai...
- V-am spus deja. Eram pe barca mea. - Corect. Dar mi s-a părut ciudat.
- Navighezi des noaptea, dle Morgan? - Uneori. E mai liniște.
- Și erai singur? - Da, eram singur.
În port sunt camere de securitate. Mă vedeți plecând și revenind.
Am văzut înregistrările, dle Morgan.
Problema este că, după raportul medicului legist,
soția ta a murit cu câteva ore înainte să urci în barcă.
Asta e problema? Vorbiți serios?
Sugerați că am de-a face cu moartea soției mele...
că i-aș tăia artera, că aș lăsa-o să sângereze în baie...
Dle Morgan, știm că ai fost în casa lui Arthur Mitchell.
Făceai parte din echipa care a făcut razie în locuința lui.
Sigur că da.
Știm că nu ți-ai ucis soția.
Căutam doar motivul pentru care Arthur Mitchell a ales-o pe ea.
Pentru că este un criminal în serie?
- Cum a mers? - Bine.
Mă bucur că s-a terminat și că pot trece mai departe.
- Ne lipsești, frățioare. - Da?
Cum e să te ocupi singur de tot departamentul?
- Floare la ureche. - Mă întorc în câteva zile.
Nici vorbă. Îți iei liber cel puțin încă o săptămână.
- Mai stai cu familia. - Mulțumesc.
Scuză-mă.
- Orice îți trebuie, cere. - Așa voi face.
Ne vedem diseară. Vin și bunicii.
- Vor sta la tine? - Da.
E cam aglomerat. Dar e doar pentru o vreme.
Nu vrea să stea copiii în casa unde mama lor...
- Corect. - Deci... totul e în regulă?
Da. E "curat". Altfel, nu avem nicio probă.
Arthur Mitchell a dispărut. Singura pistă este Kyle Butler.
Acum câteva săptămâni a fost ucis un om cu numele ăsta.
Păi al nostru e viu, din câte știm. Din păcate, și el a dispărut.
Vom trimite un desenator la rude, ca să-i facă un portret robot.
Bine. Aș fi recunoscătoare dacă m-ai ține la curent.
Sigur că da.
Maria, corespondența.
Ce naiba...
Dexter Morgan, să-ți facem rost de o dubă pentru transport.
Ce drăgălaș ești!
Încă nu vorbește.
Uite una de șase metri. Cum îl cheamă?
- Harrison. - Una de 4,5 metri.
E numele de familie?
Sânge.
Într-un fel.
- Ce fel de lucruri transporți? - Mobilă, haine.
Poate un dulap de bucătărie...
Sunt destule motive ca acolo să fie sânge.
Poate că s-a tăiat cineva...
Asta voiam să spun. Economisește. Ia-o pe cea de 3 metri.
Nu mă pot gândi la asta. Trebuie să-i mut pe copii.
- O vreau pe cea de 4,5 metri. - Atunci să semnăm contractul.
Vom avea o casă mult mai frumoasă. Să fie lângă parc sau lângă plajă?
- Alo? Dexter? - Fără vecini iritanți.
- Bună. Ți-am adus corespondența. - Mulțumesc.
Uită-te la Harrison. Crește pe zi ce trece.
Uite, Dex... Știu că nu am apucat să vorbim.
Dar voiam să-ți spun că-mi pare rău pentru ce-a fost.
- Mulțumesc. - L-au prins pe ucigașul Trinity?
- Nu. - De-aș pune mâna pe el...
Îmi imaginez.
Știu că nu ne-am prea înțeles, dar și eu îmi cresc singur copiii.
- Știu cum este. Dacă te pot ajuta... - Nu, mă descurc.
Trebuie să renunți la multe. Acum am o carieră bunicică.
Dar am refuzat niște oferte grozave ca să pot lucra de acasă
și să le fiu alături copiilor.
Mă bucur pentru tine.
Gata cu timpul liber... sau cu o viață a ta.
Trebuie să fii lângă ei. Dimineața, seara, în weekend.
Ești pregătit să faci asta, Dex, pentru copii?
Da, Elliot, sunt pregătit. Pentru copii.
- Lasă-mă să... - Nu! Mă descurc.
Bine, atunci... Dar știi ce? Se rezolvă. Chiar se rezolvă.
Renunți la viață dar știi ce? Trăiești pentru copii.
Iar asta... te satisface.
- Scuză-mă. - Da.
Voi fi un tată bun. Pot face sacrificii, ca fiecare om.
Să mă concentrez asupra copiilor.
Nu știam că vei aduce așa de multe. Las-o... Acolo e bine.
Am golit frigiderul. Cineva a mai lăsat o plăcintă la ușă.
Am golit o întreagă caserolă de ton ca să fac loc în apartament.
Cody, pe asta o poți face tu. Mă ajuți să descarc mâncarea?
Bine.
Ai o groază de bere, mătușă Deb.
O aduc oamenii.
- Doar atât ai adus? - Nu prea avem spațiu.
Nici n-ai adus hainele potrivite. Astea-s hainele de ratată.
- Nu pot purta nimic la școală. - Astor, nu te va observa nimeni.
- Bine. - Scumpule, ții tu copilul?
Cody, ne ajuți cu ultima încărcătură?
- Îmi place aici. E ca în excursie. - Exact.
Cu băieții e mai ușor.
Oricât de mult îmi iubesc copiii, tot o creatură a nopții rămân.
Nici tu nu poți dormi?
Poate că sângele nu înseamnă nimic. Cineva s-o fi tăiat la mutare.
Dar nu mi-l voi scoate în cap până nu voi ști sigur.
Cineva a făcut rapid curățenie, dar a uitat să spele ușa.
Da, e frumos. Știu. Dar nu și povestea pe care o spune.
Odată ca niciodată, era un căpcăun verde și rău
care a lăsat o urmă de sânge circulară la un metru înălțime,
indicând o traumă prin lovire...
Asta ne arată că Făt frumos a fost lovit stând în genunchi
de cel puțin două, trei ori.
Sau Ileana Cosânzeana era în genunchi.
Avea mâinile mici. De femeie.
Parcă responsabilitatea ta principală erau copiii.
- Așa este. - Dar ești aici, în toiul nopții.
- Nu-i așa de simplu. - Niciodată nu este.
E ca atunci când călătorești cu avionul.
Ți se spune să-ți pui tu masca de oxigen,
înainte să îi ajuți pe copii.
Și eu trebuie să mă ocup de propriile mele nevoi.
Altfel risc să pierd controlul. Și asta nu-i bine pentru nimeni.
N-o spun pentru binele copiilor, ci pentru al tău, Dex.
Nu sunt doar o responsabilitate, ci și salvarea ta.
Trebuie să-l hrănesc.
O agenție de închirieri auto n-are de ce să-și protejeze arhivele.
Camioneta i-a fost închiriată lui Boyd Fowler.
Boyd a dat adresa Departamentului de Salubritate.
Nu i se știe adresa lui personală.
Departamentul de Salubritate al ținutului Miami-Dade,
divizia "Ridicări animale moarte".
Sângele e al unui animal.
Dar urmele de mânuțe?
Două linii. E de la un om.
- Ia te uită. Ce avem noi aici? - Un raton.
- Tu ai anunțat? - Da.
Conduceam și... l-am văzut. M-a cam speriat.
Dar probabil că ești învățat să vezi creaturi moarte.
Nu pot spune că m-am obișnuit vreodată.
De obicei nu trec pe aici, dar mă mut într-o casă nouă.
Mare bătaie de cap, nu? Cu mutarea.
- Habar n-am. - Nu?
Locuiesc în aceeași casă de 20 de ani.
De ce ai închiriat o camionetă pentru transport?
Bună, șmechere.
- Ceva e în neregulă. - Ce vrei să spui?
Când găsești pe drum un animal mort, înseamnă că l-a lovit o mașină.
Dar pe asfalt nu sunt urme de cauciucuri sau de sânge.
Ratonul a fost ucis altundeva și aruncat aici.
Ăsta-mi analizează "scena crimei".
Are urme defensive pe lăbuțe. Mititelul s-a luptat.
Bine.
În mod clar, e ciudat.
Dar probabil "cei străluciți" nu ridică animale moarte.
Doar ca să știi, bine?
- Despre ce e vorba? - O femeie moartă.
O parte dintr-o femeie moartă.
- O parte? - Avem capul ei.
- Doar capul? - Da.
Decapitare. Probabil crima are legătură cu drogurile.
Drăguț.
Hai să te întreb o chestie ipotetică.
Să zicem că o persoană proaspăt căsătorită...
descoperă din întâmplare
că noul soț sau noua soție are un cont cu o groază de bani.
Ar fi trebuit să i se fi spus despre asta?
La naiba, nu. Banii sunt doar ai tăi. tv.ucoz.org - Cele mai tari seriale tv!
Spune-i locotenentului să nu pună labele pe ei.
- Arată-mi capul. - În regulă.
Era încă în viață când i s-a tăiat capul.
Scoaterea ochilor și a limbii a fost executată după moarte.
- Drăguț din partea făptașului. - Aveai dreptate. E doar un cap.
Dacă nu a fost îngropată în poziție verticală.
Ce faci?
Încerc să te ajut. Pari cam terminată.
Sunt extenuată. Am cinci oameni în apartamentul meu minuscul.
Noaptea trecută am dormit cu Astor și mi-a tras șuturi toată noaptea.
Poți oricând să dormi la mine, dacă vrei.
- Nu, mulțumesc, dle detectiv. - Bine.
- Pare să fie Santa Muerte. - Ce?
Santa Muerte, secta. "Sfânta Moarte".
Da, știu ce este, dar de ce spui asta?
Lipsa ochilor și a limbii trebuie să trimită un mesaj.
Nu ai văzut nimic, nu vei spune nimic.
- Cine ești? - Ofițerul Manzon. Cira.
Lumânările aurii înseamnă bani. Icoanele... nu știu.
Sunt foarte multe. Poate ne trebuie un expert.
- Și știi asta pentru că... - E cartierul meu.
Și dacă Santa Muerte e de vină, au folosit o macetă.
Bine. Vom lua asta în considerație.
Dar parcul ăsta e frecventat de narcomani
iar cartelurile drogurilor taie capetele victimelor.
- Să urmăm pista asta. - Desigur.
Am găsit cadavrul în celălalt capăt al parcului,
sub tufișuri, fără acte.
Să cercetăm împrejurimile, să punem întrebări.
Oamenii nu vor vorbi. Le este prea frică.
Totuși, trebuie să-i întrebăm.
"Ajută-ți copiii să îndure durerea".
"Bunicul s-a dus în Rai."
"Să ne luăm adio de la Fluffy."
Dar nimic despre cazul în care: "Mămica a murit sângerând în cadă."
Boyd Fowler, ai cazier. Atac cu armă letală.
Ai fost închis 18 luni la Okeechobee.
Ai zis că ai o locuință, dar nu e nicio ipotecă pe numele tău.
Stai în aceeași casă de peste 20 de ani.
Ai moștenit-o de la părinți, Rich și Elsi Fowler din Opa-Locka.
Bună. Cum a fost azi?
Toată după-amiaza mi s-au trântit uși în nas.
- Îmi pare rău. - Și tu?
Sunt bine.
Am terminat caserola cu crevete de la Laguerta
și prăjitura cu ciocolată de la Masuka,
iar Astor mi-a zis că nu-i place deloc aici.
Amândoi s-au culcat în pat. Eu caut apartamente.
Deci nu-i nimic ieșit din comun.
- Mâine merg la un psiholog. - Poate îi va ajuta.
- Totuși, chiar și apoi... - Ce?
Vei fi un părinte singur care crește trei copii.
Va fi greu. Rita a fost o mamă minunată.
Nu am cum să o înlocuiesc. Dar va trebui să încerc.
Voi fi aici. Poți conta pe mine. Copiii vor fi bine.
Știu casa asta. E aproape de secție.
Mâine se organizează o vizionare. Poate o văd eu în locul tău.
Super. Vrei să dormi pe canapea?
Nu, dormi tu aici.
- Salut. - Bună.
Mă bucur că ai sunat.
- Craiule, ce faci? - Te salutam cu un pupic.
Am venit aici ca să dorm, nu ca să mă pipăi tu.
Nu mai am loc acasă, dacă nu vreau cumva să dorm în cuptor.
Mă străduiesc să fiu o soră bună. Dexter a fost mereu minunat.
- Dar... e al naibii de obositor. - Sunt convins.
Poți sta aici oricât vrei, oricând vrei.
- Jur că n-o să te mai pipăi. - Ar fi bine.
- Cum se simte fratele tău? - Știi doar.
Am auzit că s-a descurcat bine cu declarația de la FBI.
- Cred că e o mare ușurare. - De ce ar fi o ușurare?
Fără motiv. Lasă.
Îl caută pe un tip, Kyle Butler, prieten cu Arthur Mitchell.
Cred că dacă îl găsesc, îi va duce la Mitchell.
- Și nu-l găsesc? - Încă nu.
Îi fac un portret-robot. Încearcă să-l identifice.
Kyle Butler. De ce-mi sună cunoscut numele ăsta?
Asta e ciudățenia. Am anchetat împreună cazul lui.
- Kyle Butler a fost ucis. - Așa-i, cu capul spart.
Nu a fost rezolvat niciodată.
- Există vreo legătură? - Nu știu.
Sigur FBI-ul va încurca borcanele.
- Stingi lumina? - Da, doamnă.
Ce să fie? Mickey Mouse, dolarul de argint?
- Din cele mari? - Triunghiuri.
O provocare!
- Dexter face clătite triunghiulare. - De fapt, au "formă liberă".
- Vrei să pui masa? - Sigur.
- Sunt niște gogoloaie. - Cum îndrăznești?
Triunghiuri.
- Am pus prea multe farfurii. - Mama nu e aici.
- Nu-i nimic. - Ba da.
- Ar trebui să fie aici. - Îmi pare rău.
- Asta nu schimbă nimic. - Astor, fac tot ce pot.
Hai să... ne așezăm și să mâncăm de dimineață.
- Nu vreau! Vreau acasă! - Astor...
- Încetează! - Da, încetează!
Nu vă mai certați tot timpul! Nu-mi place deloc!
Cât ei se duc la psiholog, fac și eu puțină terapie.
Deci... ar trebui să vorbim despre ce se întâmplă între noi?
- Nu. - Deunăzi făceam sex. Apoi...
Regret, nu sunt genul de tipă care să se culce cu tine.
- Nu știu ce facem aici. - Nu facem nimic.
Nu am făcut niciodată nimic. Nici nu vom face vreodată ceva.
- Deci n-am făcut sex niciodată? - Exact.
- Ciudat. Eu îmi amintesc... - Trebuie să plec. Trebuie.
- Cum merge? - Urăsc porcăria asta.
E treaba lui Dexter. Sânge. E scârbos!
Cel care a tăiat capul a folosit aceeași armă pentru ochi și limbă.
Dar nu găsesc nimic potrivit. Am testat două săbii și trei cuțite.
Încearcă să folosești maceta. Da.
Cred că se potrivește.
Trimit imediat pe cineva acolo. Bine. Da.
Cum merge treaba?
Masuka a zis că-i place mult să analizeze probele de sânge.
Speră să primească mai multe misiuni ca asta.
Voi ține minte. Să te întreb ceva.
De-ai fi căsătorită și-ai afla că soțul are un cont secret
cu mulți bani în el,
crezi că acea persoană ar fi trebuit să-ți spună?
Doamne sfinte, Angel.
Doar pentru că te-ai însurat cu ea nu înseamnă că ești proprietarul ei.
- Sunt banii ei. Cu asta basta. - Te așteaptă un cadavru.
Să mă ia naiba.
De ce nu putea să se spânzure, să ia niște pastile...
și să-și bage capul în cuptor?
Oamenii sunt tare nepoliticoși. Scuză-mă.
- Iarăși tu. - E cartierul meu.
- Aveai dreptate cu maceta. - Bine... cred.
- Cu ce avem de-a face? - Păi, Deb, e împușcat în cap.
- A murit de vreo zi. - Ia mostre de pe armă.
Caută urme de praf de pușcă pe mâinile lui.
- Am înțeles, am înțeles. - Doar mă asiguram.
Dexter lucrează de obicei la astfel de cazuri.
- A fost identificat? - Îl cheamă Francisco Alfaro.
Putem să-l răsturnăm?
Fața lui s-a cam schimbat de când și-a făcut poză pentru permis.
Seamănă. Uită-te la fată.
- Ce? - Uită-te la ea.
Imaginează-ți-o fără ochi și fără limbă.
- Sfinte Sisoe. - Ea este, nu-i așa?
Sunt exact aceiași cercei. Am identificat capul.
Bingo... Se pare că este o crimă-sinucidere.
- De ce spui asta? - Păi...
Tipul e furios pe nevastă. Îi taie capul.
Îl lasă în parc, în văzul tuturor. Vine acasă și-și zboară creierii.
Pe tavan sunt resturi de creier pe care trebuie să le fotografiezi.
Să mă ia naiba...
- Și cum rămâne cu Santa Muerte? - Da, nu-i nimic legat de ei.
Asta zic și eu. În parc erau însemnele lor.
Ochii și limba lipsă, lumânările aurii și icoanele.
- Aici nu-i nimic de genul ăsta. - Nu.
- Tu ce părere ai? - Cred că ai dreptate.
Cine e tipa?
Când se întoarce Dexter?
Boyd Fowler lucrează în tura de la 07:00 la 16:00...
Am timp să-i cercetez casa, să văd dacă am de ce să-l ucid.
Să ghicesc. Așa îți pui tu primul masca de oxigen.
Vânătoarea mă face atent. Concentrat.
Prin urmare, cu cât ucid mai bine, cu atât sunt un tată mai bun.
Lucrează și acasă. Asta nu-i o crimă.
E un tip cu gusturi simple. Parcă ar fi casa bunicii mele.
O armă încărcată. Interzisă unui fost pușcăriaș.
Dar tot nu-i prea mult. Boyd, ești foarte plicticos.
La naiba. Boyd vine acasă la prânz.
Asta e interesant.
Vrei să-ți controlezi viața? Ai această putere.
Trebuie doar să înveți cum să o folosești.
Poți inventa oricâte scuze vrei. "Ești prea obosit."
Cine ține podul încuiat?
"Prea bătrân. Prea gras. Prea prost."
Le-am auzit pe toate.
Tăiței cu pui, tăiței cu pui! Unde e roșia?
- Dar dacă vrei un lucru... - Ia-l!
- Vrei o slujbă anume? - Atunci pune mâna pe ea!
Totul ține de tine. Lumea n-are niciun amestec.
Vrei casa aia frumoasă de plajă? Ia-o!
Lumea nu limitează lucrurile pe care le poți avea.
- Dar dacă vrei un lucru... - Ia-l!
Tu ai puterea.
Înțeleg să ai o șuviță din părul fostei prietene...
Dar să o identifici printr-un număr?
Suntem proprii noștri dușmani. Nu te lăsa amăgit.
Dar în câțiva pași simpli te voi învăța să-ți controlezi viața.
Ia tot!
Spun doar că dacă o femeie mă enervează destul de tare,
eu aș vrea să-i tai capul.
Mă bucur să aud asta.
Nu zic că aș și face-o. Dar înțeleg impulsul.
Ce căutăm aici?
I-am zis lui Dexter că voi viziona casa pentru el.
Intrați, intrați.
- Salut. - Bună!
Tocmai am zugrăvit și-am schimbat podeaua.
Arată grozav.
Sunt multe cupluri tinere în cartier și școala e la trei străzi distanță.
- Veți fi fericiți aici. - Nu e pentru noi.
Dar cred că și noi am fi foarte fericiți aici. Mersi!
Trebuie să-mi iau câteva lucruri din mașină.
Dar dacă aveți întrebări, mă găsiți afară.
- Bine. - Mulțumim.
E o bucătărie frumoasă. Electrocasnicele sunt bunicele.
Uită-te la asta. E un dormitor grozav. Uite.
Nu.
Ce pat confortabil. Încearcă-l.
- Dă-te jos din pat. - Ce zici? Tragem un pui de somn?
- Plec. - Ce-am făcut?
Trebuie să te las la secție, ca să-i iau pe copiii fratelui meu.
Cât de disperat sunt să-l urmăresc pe Boyd până nu știu unde
când am doar puțin sânge și un smoc de păr?
Dar fără altceva...
E în firea lucrurilor.
Dacă lași niște arcuri de pat cine știe pe unde,
în curând va apărea lângă ele un frigider, o canapea, un motor.
Și acum un butoi care conține, probabil, animale moarte.
Cred că a fost prea leneș să le ducă la incinerare.
- Bună, Deb. - I-ai luat tu pe copii?
Harrison e cu Bill și Maura iar Astor și Cody sunt cu tine?
- La naiba. - Ce se întâmplă?
I-ai dus la școală de dimineață?
Da, se duceau mai întâi la psiholog, abia apoi la ore.
Tocmai m-am dus să îi iau
și femeia de la birou mi-a zis că nu au mai ajuns la ore.
Așa că am sunat la apartament și nu a răspuns nimeni.
- Unde sunt? - Asta te întreb eu, frățioare.
Unde s-ar fi dus?
Într-un loc unde Astor tot spune că ar dori să meargă.
Astor! Cody!
Bună.
- Cum ați ajuns aici? - Am venit pe jos.
Nu te supăra, Dexter.
Voiau să vadă unde s-a întâmplat. Unde și-au pierdut mama.
Nu sunt supărat.
Astor, îmi pare rău. Ar fi trebuit să te ascult.
Ar fi trebuit să te aduc aici, cum m-ai rugat.
Dacă vrei să ne mutăm înapoi, atunci așa vom face.
- Vom rezolva cumva. - Ba nu.
Astor, îmi pare rău.
Tot repeți asta, dar nu-mi pasă. Ai distrus totul.
- Ne învățaserăm. Nu era așa de rău! - Cu ce vă învățaserăți?
Cu situația! De dinainte de tine! Fără să avem un tată!
Și apoi ai intrat tu în familie și credeam că totul va fi bine.
Așa ne-ai făcut să credem! Și nu-i adevărat. A fost mai rău.
Și acum, când te privesc, mă înfurii așa de rău
pentru că a fost doar o minciună.
Nu e vina lui Dexter.
Credeam că ne va ajuta să venim aici. Dar a fost o prostie.
- Nu, înțeleg. - Arată la fel ca înainte.
Așa este.
Nu-ți dai seama ce s-a întâmplat. Dar știu că mama a murit aici.
- Lucrurile nu vor mai fi la fel. - Mi-e atât de dor de ea...
- Și mie. - Tuturor ne lipsește.
Nu vreau să locuiesc cu tine. Vreau la bunicul și la bunica.
Vreau să merg la ei diseară. Acum!
Plec. Vrei să mâncăm ceva?
- Nu. De ce aș vrea asta? - Bine.
Deb mi-a spus despre portretul robot al lui Kyle Butler.
Nu sunt sigură cât ne va ajuta.
Mama și cei doi copii aveau versiuni foarte diferite.
E cea mai importantă pistă. Nu pare să ducă nicăieri.
- Pot păstra un exemplar? - Am destule.
- Angel. - Să te întreb ceva.
Îmi spui de ce ai ținut atâția bani ascunși de mine?
N-au fost niciodată ascunși. Sunt fondul meu de pensionare.
Dacă ne-am căsătorit, n-ar trebui să-mi spui totul?
Nu cred c-am discutat vreodată despre asta.
Poate înțelegem altceva prin căsătorie.
Mă vedeam la 80 de ani cu tine, plimbându-ne de mână pe plajă.
Și eu vreau să-mi imaginez asta. Te iubesc.
Dar cred că sunt... mai practică decât tine.
Ce înseamnă asta?
Am muncit toată cariera să economisesc, să mă protejez,
iar tu trăiești fiecare zi de parcă ar fi o petrecere.
E unul dintre lucrurile care îmi plac la tine,
dar înseamnă și că faci praf banii mai repede decât îi câștigi.
- Bine! - Și eu...
- Bine, înțeleg. - Nu voiam să te rănesc.
Sunt bine. Sunt iresponsabil. Oricine știe asta.
Bună, oameni buni! În seara asta eu fac cinste!
Bună.
- Toți au ajuns cu bine acasă? - Da, sunt înăuntru.
- Crezi că s-au obișnuit? - Își fac bagajele.
- Ce vrei să spui? - Astor și Cody... pleacă.
Când vor ajunge aici bunicii lor, vor pleca în Orlando, cu ei.
Dex, îmi pare rău. Pentru cât timp?
- Nu știu. - Poate dacă vorbesc cu Astor...
- Am încercat deja. - Și Cody vrea să plece?
Nu, el vrea să rămână. A fost... foarte supărat.
Ce i-ai zis?
I-am amintit că noi doi suntem frate și soră,
ca el și Astor, și că este important să nu se despartă.
La câte nenorociri am pățit, n-aș fi scos-o la capăt fără tine.
Asta am încercat să îi spun.
- Și l-a ajutat? - Nu prea.
Chiar încercam... să fac lucrurile să meargă.
În felul meu.
- Da, știu că ai încercat. - Trebuie să înfrunt realitatea.
Realitatea.
Quinn.
- Bine. Am făcut sex. - Și a fost bine?
- Doar atât îți spun. - Și o să mai facem sex?
La revedere.
- Haide. Ajută-mă. - Acum închid.
Dacă vrea să trăiască strângând bănuț după bănuț, treaba ei.
Nu am ce face. Știi?
- Mai vrei ceva de băut? - Tu faci cinste, da?
Barman, un Cuervo Silver. Știi câți bani are? Incredibil.
Spune-mi. Îmi spui? Noroc.
Angel.
E adevărat că te-ai însurat cu Maria Laguerta?
- Așa este. - Te-ai ales cu o bucățică bună!
- Poftim? - Da...
Mi-o amintesc pe la începuturi. Ce bunăciune era!
Cred că trebuie s-o ștergi. Nenorocitule!
Spuneți-mi dacă vă trebuie ceva. Vă voi trimite eu.
Așa vom face. Mulțumim.
Mi-am pierdut inocența la o vârstă foarte fragedă.
Iar asta mi-a lăsat o cicatrice foarte dureroasă.
Nu pot rămâne cu tine, Dexter?
Deocamdată trebuie să te duci la bunici.
Nu te teme, ne vom vedea tot timpul. Orlando nu-i departe.
Ba da.
Orice psiholog îți poate spune că de asta îmi plac copiii.
Prin ei mă apropii de ceea ce nu voi primi niciodată înapoi.
- Nu vreau să plec, Dexter. - Nici eu nu vreau să pleci.
- Astor... - Ce este?
Mama ta te-a iubit mai mult decât îți poți imagina.
Și eu...
Și eu te iubesc.
Cody și Astor mi-au arătat că încă mai pot ține la ceva.
Dar așa îmi este mult mai greu să îi las să plece.
Iar pierderea lor mă face să-mi dau seama
că în mine trebuie să mai existe ceva din acel copil nevinovat.
La fel ca Astor, am crezut prostește că va fi întotdeauna bine.
Însă nu este așa.
E mai rău.
Mult mai rău.
În mod normal, o țintă m-ar face să mă simt bine.
Mi-ar da o direcție. Un scop.
Dar acum...
nu înseamnă nimic.
Și nu știu ce mă va face să mă simt mai bine.
- Să mergem acasă? - Lasă-mă o clipă.
www.rosubs.do.am