VREAU SĂ CRED
Bravo, dragii mei! A văzut-o cineva pe Stacy?
Stacy? Unde sunteți?
Salve, șefa! La masa patru! Vino aici!
L-ai văzut pe tipul ăla simpatic de lângă tabloul lui Monet?
Ăla care suflă peste pânză? Am chemat paza.
Mai bine mă feresc de el, având în vedere antecedentele mele.
E pentru mine? Mulțumesc! Sunt ruptă de foame!
Expoziția a ieșit grozav!
- În sănătatea lui Beth! - Șefa noastră fără frică.
- Pentru o treabă bine făcută! - Vă mulțumesc, prieteni.
Doamne! Acela e Brady Sacks?
Fostul prieten al lui Beth? Unde e?
Nu e amuzant, și vă spun de ce.
Dacă Brady ar avea tupeul să apară aici, la vernisajul organizat de mine, după ce...
- Te-a azvârlit ca pe o pungă de gunoi? - A aruncat inima ta porumbeilor din parc?
Nici mie nu mi-a trecut încă.
Mie, da. Și definitiv!
"Cui îi pasă de Brady Sacks?" Uite așa!
E în spatele meu, nu-i așa?
Brady...
Da, eu.
- Frumos vernisaj! - Auziți, frumos vernisaj!
Ce cauți aici, Brady?
Știu că ești ocupată până peste cap, dar trebuie să-ți spun ceva.
Care o să mă revanșeze pentru multe.
Bine...
Vreau să-ți spun doar trei cuvinte, Beth Martin.
M-am înșelat teribil.
- A zis că s-a înșelat? - Acum un an, când te-am părăsit,
aveam impresia că-ți pasă mai mult de muncă decât de mine.
Da, Brady, îmi amintesc perfect cum mi-ai dat papucii, la barul Applebee's.
Îmi pare rău pentru asta, dar am venit aici să-ți spun că...
- Acum înțeleg. - Voi îl auziți?
Vag... Parcă a spus că înțelege.
Aha, înțelege!
Sunt gata să risc încă o dată, fără ezitări!
Mai vrei o dată?
Da.
Da... Adică poate, dacă o luăm încet...
M-ai făcut să înțeleg că nu contează cât de mult muncește cineva,
dacă o iubești îndeajuns.
Da! Nu-mi cred urechilor! Sunt copleșită!
Am cunoscut o fată care muncește la fel de mult ca tine.
Numai că acum o accept așa. Ne logodim!
Beth se logodește!
Am auzit bine? Beth Martin a noastră se logodește?
Nu! Nu mă logodesc!
Nu în seara asta, nu cu el!
Of!
Poate, cândva, în viitor, cine știe? Cu altcineva.
Vom trăi și vom vedea. Bine?
Măcar n-a fost la Applebee's!
Asta a fost cea mai rea zi din viața mea!
- Joan? - Da! Știi ceva?
Mă mărit!
Îl cheamă Umberto. Umberto! Ce sexy sună!
Ne-am întâlnit în avionul de Italia, acum două săptămâni, iar acum mă mărit.
La Roma!
Asta e... Joan...
El e alesul meu, sunt sigură! Abia aștept să-l cunoști!
Și atunci îl voi fi cunoscut aproape de atâta vreme ca și tine.
Nu ești tocmai un model de urmat în ce privește relațiile.
Poate că nu, dar asta fiindcă sunt măritată cu munca.
O ador, iar când voi întâlni un bărbat care-mi va plăcea mai mult decât munca,
atunci voi ști că el e alesul meu.
Deci ai nevoie de o versiune masculină a ta.
Nu e obligatoriu să fie blond.
Știu că-l iubești, dar două săptămâni, Joan?
Nu e suficient! Nu e de ajuns nici ca să-i verifici situația financiară!
Când știi, n-ai nevoie de dovezi. Pur și simplu știi!
Bucură-te pentru mine, B!
Mă bucur! Zău că da!
Mă bucur.
E condamnată!
Când dai de un italian răpitor, la clasa I, deveniți prieteni, nu te măriți cu el!
Ce norocoasă e! Să lucreze într-un loc unde împart bărbații pe clase!
Ce? Ziceam și eu...
Surioara mea e pe cale să facă cea mai mare greșeală din viață și n-am ce face.
A luat-o valul! Se mai întâmplă.
Ba nu! Decât să alergi după povești, mai bine te concentrezi pe carieră!
Eu așa fac! Și știi ceva? Sunt mai fericită ca niciodată!
Probabil ești în extaz! Și tot singură, din câte înțeleg.
Se pare că putem începe.
Peste nouă zile, vom găzdui cel mai important eveniment al anului,
Gala anuală "Cercul de Aur" a Consiliului Local.
În acest an, e o ediție specială.
O ocazie pentru cea mai tânără, și deci neexperimentată custode a noastră.
O expoziție ce are ca temă principală durerea.
Care e situația?
Majoritatea exponatelor sunt deja aduse, iar trei din ultimele patru, pe drum.
- Și ultima? - Fotografia de Slater Bradley.
Da, exponatul principal. Unde e?
Acum rezolvăm mici probleme de ultim moment, cu asigurările.
De ultim moment? Nu pot să spun că-mi place cum sună.
Fotografia va fi aici la timp. Voi avea grijă personal de asta.
- Mergem mai departe. - Mai e un mic detaliu...
Poimâine, sora mea se căsătorește.
La Roma. În Italia!
Fenomenal!
- E nunta surorii mele celei mici. - Toți avem surori, Beth.
Voi coordona totul de la Roma.
Mă întorc în 48 de ore și îți dau cuvântul meu, Celeste,
gala va începe fără nicio problemă.
Ar fi bine. Ești talentată, Beth, dar nu de neînlocuit.
Drum bun!
Cât stați la Roma, domnișoară?
48 de ore. Numărătoarea inversă e în desfășurare.
Nu e prea mult timp, dar aveți noroc.
Ajunge doar un moment să vă remarce cineva frumusețea.
Cetatea Eternă e cel mai romantic oraș din lume.
Nu pleci până nu te îndrăgostești de el!
Deci eu sunt excepția?
Lăsați telefonul și uitați-vă în jur! Bine ați venit la Roma!
Ți-am spus că sunt pe cale să întârzii la nunta surorii mele?
Da, bella, de multe ori! Câtă frumusețe!
În sfârșit, magnifica fontana d'amore!
Una dintre minunile lumii!
Atrage romantici din întreaga lume, care vin aici să-și pună o dorință!
Tineri, bătrâni, urâți... Toți caută dragostea! E o nebunie!
Sunteți amabilă, mulțumesc!
Arrivederci, bella! Și noroc!
Ce rochie frumoasă!
- Bună! - Beth! Bine-ai venit!
Uită-te la tine! Ești ruptă de oboseală!
- Mulțumesc, mamă! - Arată foarte bine.
- Tu arăți superb! - Mulțumesc!
Cum rămâne cu nu trebuie să vezi mireasa înaintea nunții, fiindcă aduce ghinion?
N-avem timp, fetelor. Fufa de luna asta a tatălui vostru e înăuntru, cu rochia.
Am auzit!
Și nu e fufă! E jucătoare profesionistă de volei pe plajă.
- Bună, draga mea! - Bună, tată.
- Ce faci? - Sunt obosită.
Beth, el e Umberto, logodnicul meu.
Deci de acum ești și sora mea! Vino încoace, să te pup!
Hai, trebuie să-i cunoști familia. Sunt adorabili!
- Vezi dacă are vreun frate sau vreun văr! - Tată!
El cum are semnal?!
- Ai întârziat, Nick! - Scuze!
Unde ți-e papionul?
Așa.
Știu, dar n-am internet!
Vreau să fiu sigură că ai sub control problema cu Slater Bradley.
Se întrerupe. Dacă mă auzi, fluieră!
- Stacy? - Uite-o pe fetița mea!
- Ocupată cu afacerile. - Întotdeauna.
- Te distrezi? - Da. Știi că-mi plac reuniunile intime.
Dacă e să fie urs, să fie grizzly, nu-i așa?
Nu știu ce înseamnă asta.
- Ce părere ai despre Tina? - Pare să fie în formă.
Asta e tot ce ai de spus?
E bronzată și e printre favoritele la prinderea buchetului miresei.
Ești un bărbat norocos!
Nu-ți doresc decât să te simți cum mă simt eu când sunt cu ea!
Hai, Beth, dă-ți drumul! Vreau să mai merg la o nuntă!
Vei merge! La cea a viitoarei tale soții, foarte curând.
- Am fost nesimțită. - Ce pereche facem!
Tu refuzi să te îndrăgostești și eu nu mă pot opri!
Promite-mi ceva. Când va fi, să întâmpini ce vine cu inima deschisă.
- Voi încerca. - Aici erai!
- Hai la spartul vazei! - Ce?
E o tradiție. Domnișoara de onoare sparge o vază,
iar numărul de cioburi simbolizează numărul de ani fericiți pe care îi urează mirilor.
- E un moment tensionat! - Da.
E un moment special.
Să sărbătorim!
Îmi cer scuze! Nu țintisem acolo!
Ce-am nimerit-o!
Le-a sortit o viață plină de nenorociri!
Nu-i adevărat! O să încerc s-o sparg!
O voi sparge!
Bine... Scuzați-mă!
Lasă-mă pe mine.
Trăiască însurățeii!
Ești ambițioasă, nu glumă!
Da... O crăpasem înainte s-o spargi.
Știu. Mă numesc Nick.
- Eu, Beth. - Îmi pare bine.
M-aș fi prezentat mai devreme, dar eram în întârziere.
- Am observat. - Eram la un interviu, pe coline.
- La întoarcere, m-a lovit o capră. - Ai lovit o capră?
Nu, capra m-a lovit pe mine.
N-am fost eu de vină și capra e teafără.
Discorso! Discorso!
- Ce spun? - "Discurs".
E rândul tău, din nou. Ține.
Bună ziua, din nou.
Sunt Beth, sora miresei.
Umberto, chiar dacă nu te cunosc de prea multă vreme...
Îmi pare rău, nu știu italiana.
Umberto, deși te cunosc de puțină vreme...
Le traduc eu, dar încearcă să fie cât mai simplu.
Bine, văd eu cum fac.
Când mă uit la tine, Joan,
îmi amintesc de fetița care credea în magie.
Acum, privindu-te, văd o femeie în toată firea
care a văzut în seara asta toată magia de pe lume devenind realitate.
Lui Joan...
... îi plăceau lucrurile magice.
Ceva...
E mai greu decât credeam.
Dacă aplaudăm cu toții, o vom face fericită.
Fiindcă tu și Umberto faceți în seara asta ceva magic!
Măcar am încercat...
Și știu că, dacă ai putea, mi-ai da și mie puțină magie.
Și sunt sigură că o să-l împarți cu mine.
Ce mai urări!
Aparent, cavalerul de onoare a rămas în pană de italiană, așa că...
Noroc!
Mi-a plăcut discursul tău.
Mulțumesc!
Fratele lui Umberto mi-a făcut avansuri și familia lui crede că sunt perversă,
dar mulțumesc.
Ca să-ți poarte noroc.
Unde ai învățat atât de prost italiana?
La Siracuza. Am fost coleg de cameră cu Umberto.
El m-a învățat să conversez cu fetele, iar eu l-am învățat fotbal american.
Voiam să te întreb...
La ce operator mobil ești abonat?
- De ce întrebi? - Te-am văzut trimițând un e-mail
și eu n-am semnal. Împrumută-mi telefonul.
- Trebuie să trimit urgent un mesaj. - Îmi pare rău, nu-ți pot da telefonul.
- De ce nu? - Fiindcă ai să-mi iei numărul.
- Nu-i adevărat! - Ai să-mi afli numărul
și n-am chef să mă suni după aceea la 02:30!
Nu! De fapt, am să-l iau. Ca să blochez numărul!
Nu pot, fiindcă e închis.
- Pus pe vibrații? - Închis!
- Închis, adică închis? - Nicholas!
- Părinte Dino! - Nicholas!
Facem o carte diseară? Poker Texas Hold'em?
Nu cred. M-a curățat aseară, la petrecerea burlacilor.
Nu mai joc cărți!
Am depus jurământul acum șase luni. Încă mai lucrez la niște chestii...
- Sigur! - Iartă-mă, Doamne!
E în ordine, părinte.
- E doar un joc de cărți. - Gata! De acum înainte, fără cărți!
- Ciao! - E în ordine.
- Uită-te la ei! - Spune-mi că e un tip de treabă!
- E un sfânt! Ea? - Un înger!
Un sfânt și un înger? Le dau un an.
Eu le dădeam șase luni! Căsnicia asta are termenul de garanție al unei banane!
Se cunosc de două săptămâni!
N-au avut timp nici să-și cunoască situația financiară!
Ce?
Nimic.
Nu! Nu vreau! Stai!
Eu sunt de vină!
Îmi cer scuze!
Doamne...
Dă-i înainte!
Ce...
- Îmi cer scuze. - Ăsta vine înapoi la mine, mulțumesc!
- Ce a strigat la tine? - Nimic.
- Hai, ce? - Nimic.
Înseamnă "Lovitura".
Am jucat fotbal la facultate și...
... am încasat o lovitură grea.
Fotbal, capre... Încasezi multe lovituri.
E o lovitură de pomină. Nu vrei să fii cunoscut pentru așa ceva.
E fotbal, doar. În fotbal nu te lovești?
Am fost lovit de trăsnet, bine?
Pe teren, în timpul jocului.
Văd des privirea asta. Dar e în ordine.
În afară de o mică problemă cu vederea periferică, am scăpat întreg.
Da?
Miroși a lavandă.
Tu miroși a balegă.
Da, e complicat...
Beth! Tăiem tortul!
Du-te.
E simpatic. Dar așa era și tatăl tău.
- Ai văzut-o pe undeva? - Nu.
Hai, Beth!
Crede în puterea dragostei!
Fă magie, Beth!
Ce naiba...
Vino. Hai înăuntru.
Evident!
Ce proastă sunt!
La ce te uiți, fântână a dragostei?
Ce vrăjeală!
Îl așteptăm toată viața pe bărbatul perfect,
care să ne ia pe sus!
Știi ceva? Nu vine!
Fiecare dintre voi e o dorință disperată pentru dragoste,
care n-o să se îndeplinească niciodată!
Așa că te salvez pe tine...
Pe tine...
De tine nu-mi pasă!
Dar te salvez pe tine...
Magie!
Și pe tine...
- Ești atât de frumos! - Mulțumesc!
Și te salvez pe tine.
Părinte Dino!
Doamnă, ieșiți din fântână! Stați pe loc!
Hopa! Poliția Dragostei!
V-am spus să stați pe loc! Opriți-vă!
- Alo? - Salut! Sunt Nick!
- Care Nick? - Beamon, de la nuntă.
- De ce stă așa de mult? - Joan mi-a dat numărul tău.
Evident!
- Nu mă așteptam să dau de tine. - Vrei să închid, să te las cu robotul?
- Nu, e bine. E... - Nick! Ce-i, te-ai rătăcit?
- Ia niște beri și hai să începem! - Caut desfăcătorul de sticle!
E pe frigider. Îl văd de aici!
- Tipule mi-ai dat o carte cu instrucțiuni. - E o carte folositoare!
- De ce e udă? - Am pus-o sub un pahar cu apă.
- De ce? - Nu știu.
Ciudat...
- Mă gândeam să ieșim la cină. - Cinez deja.
Sau să bem ceva. La o cafea?
- Nu. - Nu ce?
- Băutura sau cafeaua? - Nick!
E un "nu" general.
Mai durează mult? Am făcut păianjeni!
Poate că sunt pe delături, dar credeam că ne-am înțeles bine.
Da, Nick, ești pe delături.
Cine ar învinge în luptă dreaptă? O balenă sau o gorilă argintie?
- Sigur balena. - Depinde, dacă se bat în apă.
- Dar dacă ar fi două gorile? - În apă, n-au nicio șansă!
- Crezi că se pricep să înoate? - Știu să înoate. Dacă se pricep...
Așa, hai să reinventăm limba...
De ce-ai stat atât? Mi-a crescut barba de când ai plecat!
Ce-i asta?
- Cu ce seamănă? - Cu un desfăcător.
La ce e bun? Deschide sticle de bere! Bem bere? Frumos!
Nu cumva ai sunat o fată în timpul jocului?
- Nu. - Să apelez ultimul număr format?
- Nu! - Alo!
Ia uite, brusc, i-a sărit țandăra!
- Ai devenit foarte sensibil. - Nu sunt...
- Nu sunt sensibil. - Așa ar spune cineva sensibil.
- Cum ziceți voi... - El crede...
... că te-a vrăjit o fată.
Nu! Draga mea! Picioarele!
Picioarele!
Stai! Ridică puțin pantalonii! Trebuie să-ți văd picioarele!
Bine, alerg, nicio problemă! Arăți minunat și din spate!
Așteaptă, prințeso!
Prințesă! Așteaptă, comoara mea!
În Italia, când o femeie fuge de tine, înseamnă că te iubește!
Cred că mă iubești nespus!
Frumoasa mea! Așteaptă!
Cum să-ți arăt dragostea ce ți-o port dacă nu te oprești?
Dragostea mea! Am nevoie de un moment cu picioarele tale!
Vin!
- Îți lipsește o doagă? - Te simți bine?
- Picioarele... - Nu înțeleg. Ce spune?
Nu știu. Nu vorbesc limba idioților.
Te rog, dă-mi voie să-ți văd picioarele minunate!
Ce?! Nu!
Asta ești tu!
- Și aici! - Permite-mi să-ți explic.
Mă numesc Antonio Giuseppe Donatelli. Sunt din satul Nunzio, din Italia.
Splina! E în ordine.
Acum două zile, am avut o viziune.
Am văzut fața dragostei! Fața ta!
Apoi ți-am văzut gâtul, torsul și...
Am înțeles.
Dar nu-ți pot picta picioarele! Gli piedi!
Ai venit tocmai din Italia ca să-mi pictezi picioarele?
Nu numai. Și să-ți câștig dragostea.
Cred că mă confunzi cu alta. Pune gheață și ai grijă!
Bine! O să-ți pictez fața pe toate clădirile din oraș,
până când îmi vei recunoaște dragostea!
Mă grăbesc, așa că... Mulțumesc!
Restaurantul ăsta e cel mai grozav!
Îți faci treaba, nu te deranjează nimeni...
Mâncarea e grozavă. Puțini carbohidrați, bogată în proteine...
E singura soluție când meseria îți cere să fii zvelt.
Uite aici. Nu te teme! Clătește-ți ochii!
Da, am mai văzut privirea asta. Ești intimidată fiindcă sunt fotomodel.
Dar nu fi speriată. Sunt un bărbat normal.
Iată portofoliul meu. E un fel de carte de vizită.
Fotografiile sunt naturale. Arăt ca un zeu, nu-i așa?
Și bijuteria coroanei: sunt imaginea mărcii Gasee.
Mă numesc Gale. Gale Uraganul.
Am ales vântul fiindcă e cea mai puternică forță a naturii.
Modelează și erodează Pământul.
- Se simte! - Cred că apa erodează pământul.
Nu cred că e apa. E vântul.
- Atunci Marele Canion? - O să verific.
Nu știu dacă să mă uit la reflexia mea sau la tine! Atât de frumoasă ești!
Știi ce? Trebuie să plec.
Bine, tu ai vrut-o!
Aha, s-a întors! Bună!
- Nu te poți dezbrăca aici! - Nu protestează nimeni, așa că...
- Îmbracă-te la loc, dobitocule! - Dispari!
Știu că pare o nebunie.
Poate că sunt puțin nebun, fiindcă nu mi-am oferit niciodată frumusețea cuiva.
Și cred că fac asta fiindcă m-am îndrăgostit de tine. Lulea!
Mi-a plăcut prima întâlnire, Beth! S-o repetăm cât mai curând!
Îmbracă-te!
Vă înțeleg! Umflăturile astea! N-are cum să fie normale.
Oamenii nu sunt de obicei așa de apetisanți!
Hai dispari!
- Scuze! - Un moment, domnișoară!
Domnișoară! Cred că ați pierdut asta.
Aoleu! Da! Mulțumesc!
Mi-a căzut. Mulțumesc!
Domnișoară!
- Cum ai... - Timpul zboară!
Dar magia zboară și mai repede!
Ești un magician de stradă!
Mulțumesc, dar n-am timp.
Ai tot timpul de pe lume.
Fir-ar! Începi să devii sinistru, fiindcă probabil m-ai atins și n-am simțit nimic.
Alege o carte și-ți voi arăta inima mea!
Hai, fă-o!
Dacă aleg o carte, îmi lași ceasul în pace?
- Probabil. - Bine.
Uită-te bine la ea. Nu mi-o arăta.
- Nici nu voiam. - Acum pune-o înapoi în pachet.
Sunteți pregătiți?
- Nu e cartea mea. - Știu.
Fiindcă jokerul sunt eu.
Un nebun pentru dragoste!
Ți-am spus că-ți voi arăta inima mea.
Asta e cartea ta?
Ajutați-mă, vă rog!
Fetițo, îmi dai înapoi inima?
Mi se pare mie, sau New Yorkul a înnebunit?
- Sora ta, pe linia doi. - Spune-i să lase un mesaj.
- Zice că e important. - Bine, fă-mi legătura.
- Bună, Joan! - Ce căutai în fântâna dragostei?
- De ce crezi că... - Mă uit la o poză cu tine.
Aici a făcut prima pagină a ziarelor. Unde ți-a fost mintea?
Nu știu. Puțină oboseală,
puțină șampanie... Multă șampanie.
Deodată, eram în fântână și culegeam monede.
A luat monede din fântână? Nu e bine!
De ce nu e bine?
Legenda spune că, dacă-i iei cuiva moneda din fântână, se va îndrăgosti de tine.
Aha... Numai că e ridicol.
- Bine. Închidem! - Joan...
Eu cred în monede magice!
- M-ai ascultat la telefon? - Dragostea îți bate la ușă, Beth!
Te-a agățat vreun bărbat de la nuntă încoace?
- Păi... - Doamne! Au fost!
Da, câțiva ciudați m-au abordat azi-dimineață, dar...
Aici lucrează forțe magice, Beth!
Nu cred în magie!
Dar știi în ce cred? În artă! Unde e fotografia mea de Slater Bradley?
Ți-am zis că am totul sub control! Asigurările voiau să crească taxa,
așa că, încercând să fiu mai hotărâtă, le-am zis să plimbe ursul!
I-ai trimis pe Helman & Kraft la plimbare?
Exponatul venea de la un colecționar din Australia.
Chiar dacă l-am urca azi în avion, n-ar trece de vamă la timp pentru gală.
Înseamnă că nu am exponatul principal!
Vorbesc imediat cu ei la telefon! Nu cred că am stricat chiar tot...
Nu, e prea târziu.
Trebuie să-i spui lui Celeste.
Alo?
Ți-am zis că Joan mi-a dat și numărul tău de mobil?
- Sunt ocupată, Nick. Ce vrei? - Ce voiam și aseară.
Cum aș putea să te conving că nu mă interesezi?
Cum? Ar trebui să mă privești în ochi și să-mi spui în persoană.
Asta ar însemna să ne întâlnim și n-am timp.
- Bună! - Deci mă urmărești?
Nu! Dau peste tine în mod premeditat.
Nick, am o mare problemă. Am rămas fără exponatul principal.
- Beth? - Celeste!
Dumnealui e Al Russo, noul nostru binefăcător.
- A cerut în mod expres să te cunoască. - Sigur că da! Bună ziua!
Scuzați-mă. Ne-am mai întâlnit?
În visele mele!
Beth a făcut rost de un Slater Bradley foarte rar ca exponat principal.
- De fapt, Celeste... - Nick Beamon?
Nick Lovitura! Când e vorba despre durere, tipul ăsta...
Un milion de volți în gât!
Fascinant... Ai Bradley-ul, nu?
- Celeste, e... - E vina mea și voiam să...
De fapt, are acces la ceva și mai bun.
- Nu e momentul, Nick! - Un Petrocelli original.
Titlul fotografiei e "Chin" și n-a mai fost văzută în public!
Un Petrocelli? Care n-a mai fost expus?
Exact. Damian Petrocelli în persoană mi-a dat fotografia și a distrus negativul.
De ce?
Fiindcă apar eu în ea.
Și sunt dispus să retrăiesc umilința în public, fiindcă știu că,
atâta timp cât Beth e implicată, e pe mâini bune.
- În legătură cu turul privat... - Urmați-mă.
... inclusiv Cezanne, Degas, Manet, Picasso și Van Gogh.
Ce amplasare spațioasă! Ai făcut o treabă minunată!
Dă-mi voie... Am ceva pentru tine. Un dar.
Nu e de la Tiffany's.
Cârnați? Aia e fața dv!
Da! E! Poate că o să ți se pară puțin ciudat,
dar carnea ambalată e munca mea de-o viață.
Sunt și eu un custode, ca tine. Un custode al cârnaților.
- Pasiunea e pasiune! - Exact așa spun și eu!
Nu există niciun sentiment pe Pământ
care să nu poată fi exprimat prin cârnați.
Iar cei de aici iți spun "Bună!"
"Și mulțumesc că mi-ai prezentat muzeul!"
Cine ar fi crezut că niște cârnați pot spune atâtea!
Vă rog, spuneți-mi că ați venit aici din pasiune pentru arta modernă!
Am o pasiune, dar pentru tine, Beth!
Gata, turul s-a încheiat!
Știu că pare o nebunie! Și mie mi se pare așa!
Vrei să ne jucăm de-a șoarecele și pisica? Știu cum se face!
Ți-ai uitat cârnații!
Vai, nu!
Îmi cer scuze!
Iartă-mă, n-am știut că ești tu. Îmi...
Îmi pare rău!
Ustură ca naiba, dar e foarte gustos! E cu aromă de mentă?
E spray pentru respirație proaspătă. M-ai speriat și n-aveam altceva la mine.
Îmi cer scuze! Pot să văd ce ai pățit?
- O să fie penibil. - Nu fi copil!
Serios, nu știam că va ustura atât de tare.
Nu ustură atât de tare.
Mă prefăceam.
Te crezi fermecător, așa-i?
- Puțin... - Ei bine, nu ești.
- Bine? - Ce-i?
- Cum adică? - Cunosc tipul tău de bărbat.
- Care anume? - Fii serios! Fata în roșu de la fântână.
- Ai văzut? - Da.
De aia ai fost atât de rece în ultimele zile!
- E așa de greu de crezut? - E verișoara nebună a lui Umberto.
- Știi că familia aia are sângele iute. - Și te dezgusta teribil!
M-a dezgustat, mai ales după ce te-am cunoscut pe tine.
Aspetta! Principessa! Așteaptă! Prințesă!
Hai pe aici!
Beth! Sunt eu, Al Russo!
Hai să trecem strada!
Stai!
- Prințesă! - Îmi pare rău, Nick! Trebuie să plec!
- Ce... - Îmi pare rău!
Stai! Beth! Așteaptă!
Poți s-o faci, Lance! Trebuie doar să crezi!
Voi reuși să scap de aici și Beth mă va iubi!
Dacă i-a mers lui Houdini, trebuie să-mi meargă și mie!
Vine!
Nu știu, Joan! Nu știu ce mai cred!
Știu doar că e o nebunie și că trebuie să înceteze!
Ți-am spus că se va întâmpla așa!
Bine... Atunci, ce trebuie să fac ca să scap de coșmarul ăsta?
Trebuie să aduci înapoi monedele la fontana d'amore.
Atâta tot? Vraja o să se rupă și bărbații ăștia o să mă lase în pace?
Trimit imediat monedele prin curier!
Nu e bine. Trebuie să ducă monedele ea însăși.
Nu pot să vin în Italia ca să las niște monede magice într-o fântână!
Trebuie să existe și altă cale.
- Să te bucuri de atenția ce ți se dă? - Joan!
Sunt eu, Lance!
Stabilesc un record pentru tine!
Știu că pare înfricoșător și inutil, dar pot reuși!
Oprește-te!
Ce cauți la mine acasă?
Te năucesc!
Nimeni n-a reușit! Nimeni n-a scăpat în mai puțin de trei minute!
- Care e timpul, Wang? - Trei minute și 53 de secunde.
Nu cred. Mi s-a părut mai repede. Sigur ai cronometrat corect?
Trebuie să te străduiești mai mult. Nu lucrezi suficient.
- Nu în fața prietenei mele! - Cine-i ăla?
Wang, asistentul meu.
Mi-a documentat pe video iluzionismul. Oricum...
Afară, amândoi! Afară din casa mea, acum!
Ascultă-mă! Parfumul tău m-a înnebunit!
Din prima clipă în care te-am văzut!
Afară!
Nick!
Ai făcut rost de fotografiile alea?
Sunt fotograf profesionist, Nicholas, nu fata ta de vineri seara!
Ți-aș fi recunoscător să-mi arăți puțin respect. Însă da, poftim.
Sau aș vrea să ieșim cu două fete
și aia care știe mai multe despre Wookies să rămân singură cu asta.
Nu ajung sâmbătă la petrecere.
Nu! Sâmbătă e petrecerea ESPN! Muncă și distracție în același timp!
Doamne! Fata aia! E fata de la muzeu, așa-i?
- Eram sigur! - Ar trebui s-o cunoști.
Abia țin pasul cu ea. E inteligentă, frumoasă, amuzantă...
Doamne! Nu! Oprește-te! Scoate-ți-o din cap!
Nu merge mai departe până nu fac o recunoaștere!
Recunoaștere? Ce, ești de la trupele speciale? Categoric nu!
Ce știi despre ea?
Nu-l las pe omul meu să se arunce înainte orbește!
- Puck! Nu! - Nu?
- Nu! - Nu?
- Ce-ai zice să fie da? - Bine, du-te.
Salut! Uită-te la tine!
Uită-te la mine! Arătăm grozav!
Nu pot alerga! Nu mă țin mușchii coapselor!
Prințesă!
N-am pățit nimic! Dar...
Robert Longo, Kiki Smith, Carl Riddle...
PENTRU BETH
BETH, HAI SĂ FIM FRUMOȘI ÎMPREUNĂ!
Arată grozav! Hai să fim frumoși împreună!
Unde pleci? Beth! Autobuzul revine peste patru minute.
O să fie grozav!
Nu pot să explic.
Ești pictată nud pe un perete, pe Strada 82. Începem de acolo?
Nu... Aia...
E nostim...
Putem începe cu altceva?
Flori peste tot, o schimbare inopinată în programul galei.
Trebuie să pot avea încredere în custozii mei.
N-ai crede dacă...
Ai dreptate. Îmi cer scuze.
Mi-ai promis că programul se va desfășura fără probleme.
Așa va fi.
Să fie limpede.
Dacă nu merge, o să am grijă ca singura formă de artă de care ai să te poți apropia
vor fi reproducerile pe catifea ale lui Elvis din piață.
- Ai înțeles? - Da.
Asta o să-ți clatine respectul de sine.
Poate că ar trebui să stai jos.
Fata aia, alături de care voiai să te așezi la casa ta?
Știi ceva? E o "jucătoare" mai activă decât tine, fiule!
Abracadabra! Uită-te!
Țărani, boșorogi, Houdini, un tip pe jumătate gol.
Tipa asta are mai multă acțiune într-o zi decât tine la apogeul carierei!
Îmi pare rău, dar alea nu mint.
E limpede ce am de făcut.
Da...
Trebuie să-mi "îmbunătățesc jocul"!
Tocmai mă gândeam la tine.
- Și eu la tine! - Scuze că am fugit deunăzi.
Am o săptămână dintr-aia.
Așa se pare... Totul e în ordine?
Da, ar trebui să-ți explic multe, dar trebuie să trec repede la subiect.
Puțin înapoi...
Strângerea de fonduri de la muzeu e mâine și am nevoie de fotografia aia.
Petrocelli-ul... De fapt, sunt în dubii.
Dar e atracția expoziției mele despre durere!
Da, dar te-ai gândit la durerea, la suferința mea?
- Poftim? - M-aș simți mai bine dacă am vorbi.
Poate la cină. Știu un restaurant cochet. La ora 20:00?
- Mă șantajezi? - Te oblig.
Dacă vin la cină, îmi dai fotografia?
Trebuie să fug! Ne vedem la ora 20:00!
- Ai o întâlnire? - Nu e întâlnire.
Cum ai să te îmbraci?
Bluza bleumarin, fusta până la genunchi și pantofi lejeri.
- Bună! - Arăți minunat!
M-am îmbrăcat în grabă...
- Ăsta e locul? - Da. În spate e mult mai interesant.
Bine...
Am pornit greșit. De fapt, pornisem bine, dar verișoara aia nebună a stricat totul.
Știi ce? Nu vreau să vorbesc acum despre asta.
Voiam să-ți spun că din seara aceea, la Roma...
Bună! Numele meu e Ilona
și, în această seară, voi fi ghidul dv senzorial!
În această seară, veți savura o masă delicioasă
fără ajutorul simțului principal al văzului!
În această stare, celelalte simțuri se vor ascuți,
oferindu-vă o experiență culinară nouă și de neuitat!
- Vorbește serios? - Da.
Ultimul nostru moment deosebit a fost la Roma, când am stins lumina,
așa că m-am gândit să reluăm de unde lăsasem atunci.
Frumos! Luați-mă de mână, să vă conduc la masă.
Să facem trenulețul!
Am intrat! Urmați-mă, țineți aproape,
lăsați ochii să se odihnească și folosiți celelalte simțuri.
- Mobilă! - Un scaun! Foarte bine!
N-ați fi simțit asta dacă...
Îmi cer scuze!
Ce aventură! Acela e un cap. Capul unui om.
- E plin de oameni! - Cred că am spart ceva.
Am ajuns la masa dv. Ghidați-vă după vocea mea ca să vă așezați pe scaun.
- Aici? - Unde e vocea mea?
Trebuie să vă așezați... aici.
Nu puteți vedea, dar sunteți galbenă ca ceara!
Să vă ajut cu sacoul. Sunteți musculos, puternic!
- Da! - Hop așa!
Îți miroase a ceva?
În câteva minute, vă vine vinul.
Dacă aveți nevoie de ceva, ridicați mâna și cineva vă va ajuta.
Țineți minte, dv nu ne vedeți, dar noi vă vedem.
E... gr...
- Grozav... - Groaznic!
- Minunat! - Credeam că ați plecat.
Vinul vi se toarnă în pahare chiar acum. Savurați-l!
Sper că n-ai comandat vin scump, fiindcă poate să schimbe sticla fără să știm!
Încă sunt aici! Și n-aș face asta. Niciodată.
- O să stai aici tot timpul? - Nu. Vă las să vă cunoașteți mai bine.
Între timp, mă duc să-i ating pe alții.
- Bine. Mulțumim. - Sigur.
Cred că a plecat, în sfârșit. E beznă!
Chiar și în întuneric ești frumoasă.
Ești drăguț! Nu m-am mai simțit așa de bine de la Roma.
Beth, sunt eu, Al Russo! Te-am căutat peste tot!
- Cine e? - Coșmarul tău cel mai negru!
Nu!
Picioarele!
Uite cine a venit, prințesă!
- Chiftea ce ești! - Regele Cârnaților!
Știe cineva cât e ceasul?
- Doamne! - Nu mai am ceasul!
La ce bun să fii frumos dacă nu te vede nimeni?
Cine-i ăla?
Mă simt ca la volanul unui Lamborghini pe un drum de țară!
Beth, ți-a venit comanda. Savureaz-o!
Nick, m-am simțit excelent, dar trebuie să plec!
Te-ai simțit excelent? Abia am venit!
Beth, stai! Beth!
- Beth! - Cred că au ce strânge de pe jos!
Ai făcut-o să dispară cu magia ta! Ad-o înapoi, farmazonule!
Taxi!
Beth!
- Vrei să mă lași în pace? - Îmi spui și mie ce s-a întâmplat?
- Serios, cu câți tipi te întâlnești? - Eu nu...
Ăia nici măcar nu mă cunosc. Sunt sub... o vrajă.
Beth! Bună!
Lasă-mă în pace! Nu te cunosc!
Beth, sunt eu! Stomatologul tău!
Dr. Moscowitz.
Îmi cer scuze, dr. Moscowitz. Bună seara!
- Totul e în ordine? - Sigur că da!
Folosesc ața dentară de două ori pe zi!
- Beth... - Nu vreau să vorbesc despre asta!
Acela e stomatologul tău? Te simți bine?
Vreau doar să plec de aici!
Bine.
- Unde vrei să mergi? - Nu știu...
Unde te-ai simți în siguranță?
Când eram micuță, veneam aici cu părinții mei.
Credeam că locul ăsta e magic.
Tata îmi spusese că acoperișul e din sticlă
pentru ca Dumnezeu să vadă picturile de sus, din Rai.
Știu.
O chema Marie Therese Walter. Avea 17 ani când Picasso s-a îndrăgostit de ea.
Picasso era însurat și avea cu 30 de ani mai mult decât ea.
Așa că au păstrat secretul aventurii lor.
Dar el și-a imortalizat pasiunea ascunzându-i inițialele în tablouri.
Evident, Picasso nu era pregătit să rămână cu ea
și a părăsit-o pentru Dora Maar,
așa cum își părăsise soția, pe Olga, pentru Marie Therese.
Dar Marie Therese n-a încetat niciodată să-l iubească pe Picasso.
După moartea lui, s-a spânzurat.
Te simți bine?
L-a iubit atât de mult și, de fapt, el n-a iubit-o.
- E trist. - Nu trebuie să fie mereu așa.
De fiecare dată când m-am descoperit, am fost rănită.
De fiecare dată.
Întâlnesc un bărbat, îl găsesc minunat.
Toată lumea se gândește ce minunat va fi.
Dar aștept mereu inevitabilul.
Din când în când, te lovește fulgerul.
Crede-mă, știu.
- Aș vrea să pot crede asta. - Poți.
Inevitabilul se va produce, Beth.
Ce se întâmplă între noi e real.
Eu sunt real.
- Fir-ar! - E în ordine.
- Scuză-mă.
Intră șase beri, nicio bere nu mai iese!
Ce se întâmplă?
- Pleacă! - Cum o cheamă? Nancy?
Te urăsc! Îmi distrugi viața!
- Ai găsit-o! - E superbă!
- E așa de tristă! - E în ordine.
De fiecare dată când mă uit la ea, mă gândesc la...
La tot ce a însemnat fotbalul pentru mine, pentru familia mea...
Dintr-o dată, toate visurile pe care mi le făceam...
S-au risipit într-o secundă.
A fost o lovitură grea.
Nu!
- Ce-i? - Trebuie să plec.
- Ce s-a întâmplat? - Trebuie...
- Calmează-te. - Trebuie să plec!
Stai!
- Nu înțeleg! - Știu că nu înțelegi, Nick.
Și, probabil, nu vei înțelege niciodată.
Dar asta nu e real. Și nu va fi niciodată.
Cu fotografia cum rămâne?
Păstreaz-o.
Nu vreau să te văd suferind.
Astea sunt toate pliantele? Sper că n-am uitat niciunul.
Totul o să fie în ordine, Beth.
Sunt sigură!
Nu. Nu e în ordine.
E jetonul lui. E sub o vrajă. Nu e dragoste adevărată.
- Alo? - Am vești minunate!
Umberto a vorbit cu bunica lui și poate că mai e o cale să rupi vraja.
- Există? - Trebuie să le dai lor monedele.
Nu trebuie să vii la fântână. Dacă le dai înapoi monedele, le dai înapoi dragostea.
Dacă le dau înapoi monedele, le dau înapoi dragostea?
- Da. - Se va rupe vraja? Voi scăpa?
Da! Se va termina totul! Grozav, nu?
Da! E grozav!
Știam eu că vei fi ușurată.
E minunat! Asta voiam!
Da! Trebuie să închid. Succes diseară cu expoziția!
Te sun mai târziu. Te iubesc! Pa!
- Bine... - Șefa, încep pregătirile.
Ne vedem la muzeu.
Intrați.
Bine...
E frumos aici.
- Frumos apartament! - Superb!
- Foarte frumos! - Ai emoții din cauza expoziției?
Totul e în ordine? Pari tristă.
O să fie mai dificil decât credeam...
Chiar mă bucur că sunteți toți aici.
Fiindcă trebuie să vă spun ceva.
Veniți.
Pe canapea! Așezați-vă pe canapea.
- Ne vei spune pe canapea? - Da.
O să-l aleagă pe unul dintre noi.
- Ca la TV! Îmi place emisiunea aia! - Eu zic că am șanse bune!
Nu știu cum să vă spun altfel, în afară de... Nu mă iubiți.
- Eu te iubesc! - Eu, da!
Te iubesc foarte mult!
Eram beată. V-am luat monedele.
- Te iubesc! - Nu e dragoste adevărată!
- Nu mă iubiți! - Te iubesc cât te poate iubi...
Nu mă iubiți! Eu nu vă iubesc! Iubesc pe altul! Pe Nick!
Îl iubesc pe Nick!
Îl iubesc pe Nick mai mult decât îmi iubesc munca!
Ceea ce e mult pentru mine!
Nu e vina voastră și îmi pare rău.
Îl iubesc, chiar dacă el poate nu mă iubește.
Înțelegeți?
Știu cum e când iubești pe cineva și... ea nu te iubește.
Toți știm.
- S-a terminat! - E urât!
Îmi pare rău, băieți.
Bine...
În dragoste, trebuie să pui nevoile celuilalt mai presus de ale tale.
Poate de asta sunt aici. Poate de asta suntem toți aici.
- Poate tu... - Are dreptate.
Cum te putem ajuta?
Vă mulțumesc! Și totul o să se limpezească când o să vă înapoiez ceva.
Nu!
Stacy!
Ce naiba?
- Asta a fost ciudat! - Jur, n-am făcut-o eu!
O furtună electrică a întrerupt curentul și a blocat orașul.
Semafoarele s-au stins în toată zona metropolitană.
New Yorkul a încremenit în nemișcare.
Nu rămânem aici. Voi nu rămâneți aici!
Trebuie să ajung la muzeul Guggenheim!
Totul se termină acum!
Stați!
Dacă o iubim, o vom duce la muzeu! Asta e!
S-o facem!
O fac eu! Mă descurc mai bine decât voi toți!
Luăm mașina mea! Am venit cu ea din Italia!
- Ai mașină? - E micuță, dar...
N-ai să pățești nimic!
- E vreo problemă? - Cheile! În casă le aveam!
- Cheile! - Dă-le încoace!
- Mașina asta e de jucărie? - În Italia, e de mărime medie.
În America, e o mașină de clovn!
- Ai grijă! - Aici Stacy. Lăsați un mesaj!
Stacy, sună-mă când asculți mesajul.
Și nu face nimic cu monedele alea. Vin acum.
- Mă așteptam la o mică întârziere. - Una mică?
Claxonează! Strecoară-te! Vezi cum treci de el!
Condu ca și cum ai fi la Roma!
Nicio problemă!
Faceți loc!
N-am pățit nimic!
Beth, dacă nu ajungi să te ții de bord, ține-te de bicepșii mei!
Ai grijă!
Îți dau 1.000 de dolari dacă mă lași să stau în față!
- Fir-ar! - Vino!
Muzeul!
- Poți să mă lași aici! - Nu e destul de aproape.
Te duc până la etaj!
Atenție la uși!
Rezolv eu! Trebuie să credem cu toții!
- Eu nu cred! - Eu nu cred!
Eu cred!
Deschide-te!
Am reușit!
Apăsați "5", vă rog.
Să mergem!
Stacy!
Beth! În sfârșit!
E un succes total! Le place!
Petrocelli-ul... Cum?
Nick l-a trimis azi după-amiază.
- Au plâns când l-au văzut. Celeste... - ... e mulțumită.
Deja am primit un număr record de donații.
Sunt mândră de tine. Ești un custode minunat!
Cine dorește să vină cu mine la (?), pe aici, vă rog.
Stacy! Am nevoie de monede!
Uită-te și tu ce s-a întâmplat, Beth!
Nick a făcut asta pentru tine. Te iubește.
Știu, dar dacă îi iau dragostea fără voia lui, atunci nu e dragoste.
Te rog, Stacy, dă-mi monedele. Trebuie să fac asta cum știu eu.
Nu te duci la Guggenheim!
- Locul meu nu e aici. - Ce? Locul e plin de femei frumoase.
LT e aici! Care-i șmenu'? LT!
- Care-i problema ta? - Își știe numele.
- Unde pleci? - Ce mai faci, Nick? Suntem de la TV.
Speram să ne întâlnim. Suntem admiratorii tăi.
Îți citim editorialul în fiecare săptămână.
- Mulțumesc. - Vrem să cunoști pe cineva.
- Shaq? - Salut! Ce faci?
- Bine. - Ți-am citit articolul.
- Da? - Mi-ai scris greșit numele.
E vina departamentului de corectori.
- El lucrează acolo? - Da, eu...
Scuzați-mă, trebuie să răspund la telefon.
- Nu știi să scrii? - Nu știu nimic!
Beth! Ce s-a întâmplat?
Nick, vreau să-ți spun ceva.
Deși, după seara asta, n-o să mai conteze.
Vreau să-ți mulțumesc fiindcă m-ai făcut să cred din nou în dragoste.
Chiar dacă pentru tine n-a fost real, pentru mine a fost foarte real.
Ce înseamnă asta?
Beth!
Cred că asta îți aparține.
Da?
Uită-te în poșetă.
Bine, ajunge. Trebuie s-o iei înapoi.
- Hai! Strânge pumnul! - Mai am un truc!
Nu!
Acum îmi amintesc!
Până acum, n-am avut niciodată curajul să-mi arăt magia în public!
Până când am vrut s-o fac pentru tine.
Cred că aveam nevoie de o muză. Ce-o să mă fac fără tine?
Ai să-ți găsești muza, Lance. Pe cea adevărată.
Ai încredere în mine. N-o să-ți pară rău.
Ești colecționar de monede?
Când am aruncat moneda în fântână, mi-am dorit să se întoarcă soția mea.
Știam că nu e posibil.
Doream doar să mă simt din nou ca atunci când ea era alături de mine.
Și...
Dorința mi s-a îndeplinit. Tu ai făcut-o posibilă.
Îți mulțumesc!
Hai scutește-mă!
Acesta e euro-ul tău.
- Ciudat... - Antonio?
- De fapt, Anthony. - Din Nunzio?
Nu, din New York.
New Jersey.
Chiar ești un artist chinuit?
Chinuit, da. În ultimii nouă ani, am vândut pantofi.
În ce privește arta... am crezut că, mergând în Italia, voi deveni artist.
Eu cred că ești artist.
Serios. Și nu spun asta ca să scap de tine.
E opinia mea de expert.
Mulțumesc.
Cred că de tine îmi va fi dor cel mai puțin.
Sincer, cred că eu n-am învățat nimic.
Dar mi-a făcut mare plăcere să te ajut pe tine să te maturizezi.
Cu plăcere!
E în ordine.
Ce s-a întâmplat?
E pană generală de curent. A fost o furtună electrică.
În locul tău, n-aș trece strada! E sinucidere curată!
Fir-ar! Iarăși?
Pe asta n-am văzut-o venind...
- A fost vina amândurora. - Ce cauți aici?
Credeai c-o să-l las pe băiatul meu singur?
Acum mă simt mai în siguranță, mulțumesc.
- Măcar are o soră? - E măritată.
La naiba!
Hai, urcă!
Sper că știi că ai să-mi cumperi un parbriz nou.
Nu-mi lovi mașina. Mai dau o dată peste tine!
Sunt teafăr, nu-ți face probleme.
Și a mai rămas una...
Cauți ceva?
Am nevoie de el!
Hopa! Unde a dispărut?
Iată-le!
Acum sunt două!
Unul singur!
Dă-l încoace!
Așadar, cred că... s-a terminat.
Asta vrei?
Nu contează ce vreau eu.
Ai din nou controlul.
Din seara aceea, când te-am văzut în fântână, ceva s-a...
Ceva din mine nu mai e la fel. Nu mănânc, nu dorm,
nu pot face nimic fără să mă gândesc la tine.
Nu știu ce e cu mine, dar vreau să știu ce e cu tine!
Te urmăresc o droaie de bărbați, parcă sunt vrăjiți!
Și eu sunt unul dintre ei! Dar, de fapt, nu sunt!
E dragoste adevărată!
M-am lovit de un stâlp, am înfruntat furtuna fiindcă voiam să-ți spun...
- Că mă iubești? - N-am spus niciodată asta.
N-ai spus... Nu mă iubești.
Eu n-am spus, ai spus tu. Voiam s-o spun, dar...
Hai! Spune!
Dacă vrei, desigur.
Singura magie care m-a vrăjit...
... e a ta.
Sunt îndrăgostit de tine, Beth.
ELIZABETH ANN MARTIN ȘI NICHOLAS BEAMON
VĂ INVITĂ LA NUNTA LOR, LA ROMA, ÎN ITALIA
- Te-a invitat și pe tine? - Da.
- Tony. - Gale.
- Îmi pare bine. - Și mie.
Arăți grozav.
Ai o siluetă frumoasă. Te-am observat.
- Da? - Absolut.
- Ești pictor? - Da.
Aș vrea tare mult să-mi pictezi nudul.
Mi-ar face plăcere.
Minunat!
Mi-ar face plăcere.
Îmi pare rău, Beth. E vina mea.
L-am găsit în geanta cu accesorii.
- Nu e al meu, așa că... - Doamne! E al lui Nick!
Cred că, la muzeu, ți-am dat alt jeton.
E încă sub vrajă!
Bine, mulțumesc. E vremea să pleci.
- Ești sora ei? Ai vrea să vezi... - Da. Pa!
Nu vrei să te uimesc?
Doamne! Beth! Îmi pare rău!
Ce mă fac?
Începe!
Tată!
Când te-ai însurat cu mama, te-ai gândit că n-o să reziste?
Elizabeth Ann... Scumpo, nu poți învăța din greșelile mele.
Trebuie să trăiești și să le faci pe ale tale.
Poate vei suferi sau poate vei trăi cea mai frumoasă poveste de dragoste.
Dar nu vei ști decât dacă încerci.
Dar dacă ai avea garanția că nu vei suferi?
Draga mea... Tot farmecul e riscul.
Știi vorba mea: "Dacă e să fie urs..."
- "... atunci să fie grizzly." - Asta-i fata mea!
Căsnicia e ca un contract
pe care doi oameni îl încheie în fața Celui Preaînalt.
Dacă cineva de aici are cunoștință despre un motiv pentru care Beth...
... și Nicholas să nu se căsătorească azi,
să vorbească acum, ori să tacă în vecini!
E cineva?
Poate fi oricine! Nu trebuie neapărat să-i cunoașteți!
Se pare că nu obiectează nimeni, așa că să continuăm.
Nicholas, o iei pe Beth de soț?
De soție. Da.
Si!
Bravo! Vorbește italiană!
Beth, îl iei pe Nicholas de soț,
să-l iubești și să-l cinstești până când moartea vă va despărți?
Che bella! E o responsabilitate uriașă, știi?
Nu-ți pot face asta, Nick. Îmi pare rău.
Crezi că ești nostimă, așa-i?
Ți-a plăcut să mă vezi pierzându-mi mințile?
Te-a amuzat că viața mea s-a întors cu susu-n jos din cauza dragostei?
Fiindcă mie mi-a plăcut!
Beth!
O întrebare...
De ce îmi tot dai înapoi jetoanele de poker?
Pentru că meriți să îl ai înapoi.
L-ai aruncat în fântână și ți-ai dorit să vină dragostea,
iar eu nu mai vreau să-l păstrez.
- Nu l-am aruncat eu! - Nu?
Nu!
Atunci, cine l-a aruncat?
Habar n-am!
Atunci e dragoste adevărată?
Asta e adevărat?
Doamne! I-a mărturisit!
Mulțumesc!
Ai spus că la petrecerea burlacilor...
Părintele m-a lăsat lefter la poker, da.