ÎNMORMÂNTARE CU PERIPETII t
California DECEDAT
SPĂLĂTORIE AUTO
Vrei să vezi înainte de...
Da.
Brian? Cine e asta?
Și eu mi-am pus aceeași întrebare când a murit tata.
Am zis: "Cine e omul acesta?"
Nu, Brian. Cine e tipul din coșciug?
- Nu e tata. - Ești sigur?
Mă întrebi dacă știu sigur cum arata tata?
Nu, dar oamenii mai greșesc când sunt îndurerați.
Uită-te la cadavru.
La naiba.
- Ăla e Jackie Chan! - Bine, ascultă...
Brian, doar știi cum arata tata.
Am fost aglomerați azi.
Nu se întâmplă aproape niciodată.
- Aproape? - Am zis-o cu voce tare?
Nu e un hamburger. Nu poți încurca comanda.
Liniștește-te. Cred că știu unde este.
Crezi?
Dacă nu-l găsesc pe tata în sicriu într-o oră, îi iei tu locul.
- Ai înțeles? - Nicio grijă. Ți-l aduc.
Promit. E într-unul din cele două locuri. Cred că e în al doilea.
Băieți? Haide să strângem aici. Închide-l.
Să plecăm de aici.
Stai puțin, înainte să plecăm... Ți-am dat ție cheile?
Nu, sunt în mașină. Le-am lăsat în mașină.
Să mergem, băieți. Cred că e pornită.
Dacă ești atât de agitat, de ce ai mai venit?
- Știi bine de ce. - Urăsc înmormântările.
Numai moarte și iar moarte.
Nu cred că înmormântările au fost concepute ca să fie plăcute, Norman.
Tot ce se poate.
Eu nu vreau o înmormântare obișnuita când îmi va sună ceasul.
Vreau să mi se sărbătorească viata. t
Ca în cazul Annei Nicole Smith și al lui Richard Nixon, persoane puternice.
Eu sper să fie cea mai tristă zi.
Să se prăbușească cotațiile la burse, să închidă fabricile,
să plângă fetele pe stradă.
Ceva în genul ăsta. Ar merge și o eclipsă.
- Haide. - Ce?
Mai fumezi și după toate campaniile antifumat?
Termină, Norman. Și tu ai fumat.
Fumam împreună.
Am făcut și pipi în pat, dar nu mai fac.
Am destule probleme pe cap și fără fumatul tău.
Ce probleme ai, Norman?
- Ți-am zis. Am o eczemă! - Folosește prezervative.
- Pe mâna, omule. - Tot trebuie să folosești prezervative.
E prima regulă de prevenire.
Nu e normal. Uite cum arată.
- La naiba! Asta nu e o eczemă, omule. - Dar ce e?
Nu știu, dar e neregulată.
Neregulată? Urăsc chestia asta. O să-mi dau duhul, o să mor!
- Nu. - Și sunt așa de tânăr!
Au adus un alt cadavru.
Iubito, m-ai auzit? Au adus un alt cadavru.
Vai, Doamne! Dar știu unde este?
Ei așa zic.
Ți-am spus să nu-i folosești pe Marshall,
dar tu ai vrut să apelezi la cei din cartier.
Nu mă lua cu d-astea. Nu azi. Am și așa o grămadă de griji.
Tata a insistat să fie înmormântat acasă, așa că n-am ce face.
Moartea este peste tot.
Nu, iubitule, nu e adevărat.
Mama plânge întruna.
- Ryan nu m-a ajutat. - De parcă ar face-o vreodată.
Colac peste pupăză, trebuie să mă ocup și de elogiu.
Sunt convinsă că va fi cel mai frumos elogiu funerar scris vreodată.
Nu contează.
Se vor gândi toți: "De ce nu ține Ryan elogiul?
"Dă-te la o parte și lasă-l pe scriitor să vorbească."
Și eu o să gândesc așa.
Atunci de ce nu-l lași pe el să-l facă?
Acum vrei să-l facă Ryan?
Nu, spun doar că...
Spui că vrei să auzi elogiul lui Ryan.
Nu, tu ești fratele mai mare...
Așadar, singurul motiv este că sunt bătrân.
Liniștește-te, Aaron.
Cred că ești un scriitor la fel de bun ca fratele tău.
Dar cred că ar trebui să lași pe cineva să-ți citească acea carte.t
Încă nu e gata.
Bine, dar nu uita că ne mutăm de aici săptămâna viitoare.
- Știu. - O iubesc pe mama ta,
dar de-abia aștept să mă mut.
Știu, iubito, dar hai să trecem mai întâi de ziua asta.
Exact.
Știu că ți-e greu.
Dar e ultima zi de ovulație. t
Am 37 de ani, așa că trebuie să încercăm.
Trebuie s-o facem măcar o dată azi, da?
- Iubito. - Da?
Va trebui să dai ovulația la minim momentan.
Mă lași măcar să găsesc cadavrul?
- Ești bine? - Foarte bine.
Sunt puțin agitat.
De ce? Ca o să-l vezi iar pe tata?
Nu cred că m-a mai urât cineva vreodată așa, pe fată.
Nici elevii mei din clasa a șaptea.
Azi va fi preocupat de funeraliile fratelui său.
- Iubitule. - Iarta-ma, e aglomerație.
Când îi voi spune că ne căsătorim,
va trebui să te accepte.
- Iisuse! Ești bine? - Doamne.
- Dobitocule! - Du-te dracu'!
la de-aici! Nu vezi ce trafic e?
Era să-ți scoți ochiul. O să mă omoare taică-tău.
- Oscar. - Da.
- Uită-te la mine. - Bine.
- Liniștește-te. Da? - Bine.
E totul în regulă. Da? Respiră.
Bine.
- E mai bine? - Da.
Bine. E totul în regulă.
Du-te dracu'!
O să vedeți că totul este în ordine desăvârșita.
Vai, acum vrei să fii profesionist.
Ai cheile la tine? BlackBerry-ul?
După ce-l îngropam, n-o să-l dezgropam
ca să trimiți tu mesaje pe Twitter.
Fac și eu ce pot, da?
Cum o mai duce mama ta, Aaron?
E bine. Foarte sănătoasă.
- Am terminat aici. - Bine.
Dar unchiul Russell? Nu se simțea prea bine.
- Cum se simte acum? - Pa.
Bine, întrebam și eu de dragul conversației.
Știi unde mă găsești, dacă ai nevoie de mine. Mulțumesc pentru tot.
- Michelle, vino încoace. - Pa!
Nu trebuie să vii.
Toți știu că rețetă de pui prăjit a fost furată de colonel
de la un sclav pe nume Jubalai.
Recunosc că salata de varza murată e meritul lui, dar doar atât.
Salut, amice! Ce mai faci?
Am nevoie de o favoare. Ia-l tu pe unchiul Russell.
Știu că e o pacoste, dar ești în drum.
- E mereu în toane proaste! - Spune-i că ne ducem. Ne ducem.
Nu e în toane proaste. Ăsta e caracterul lui. Poți să-l iei?
Bine, îl iau.
Mamă, cum te simți?
Voiam să mai facem atâtea lucruri...
Să călătorim. Voiam să mergem în Australia și în China.
El voia să vadă Thailanda.
Haide, mamă, n-ai fi mers 25 de ore cu avionul.
Nu asta e ideea. Nu mă simt prea bine.
Cine știe cât mai trăiesc fără el?
Poate ar fi altfel dacă aș avea un nepot
care m-ar face să mă gândesc la altceva, dar...
- Asta e. - Cynthia, noi ne străduim.
Știu ce faceți voi la fiecare oră din zi și din noapte, vă străduiți.
Dar se pare că nu merge, nu-i așa?
- Unde e Ryan? Ai vorbit cu el? - Trebuie să vină.
M-aș simți mai bine dacă i-aș vedea chipul.
Mi-a fost așa de dor de el... Puișorul meu.
Pot să te ajut cu ceva, Cynthia?
Ai putea să-ți iei labele de pe coșciugul soțului meu.
Lași amprente.
Ne arăta degetul său ne salută?
Frumos, doamnelor! Mulțumim!
- Uite-l. - Ce?
- E bine. - Are nevoie de ajutor?
E îmbufnat.
Trebuie să știi cum să-l iei.
Pare inofensiv.
- Salut, unchiule Russell! - Salut, unchiule Russell!
Mă mai ții minte? Sunt eu, Norman.
Am venit să te iau la înmormântare.
Unde dracu' ai fost, grăsan nenorocit? Dacă mai stăteai mult, crăpam și eu!
Ce bine că știi cum să-l iei.
Vrei să vii pe scaunul din față?
Lasă jocul ăla.
... ia de-aici proiectilul ăsta!
- Ascultă. - Da, am pastilele.
- Sunt aici. - Perfect. Pot să vin să le iau?
- Azi mă duc la o înmormântare. La dracu'! - Nu contează. Vin la tine.
- La naiba! - Le-ai încercat?
Nu, nu le încerc. Eu le-am făcut.
Dar sunt bune, nu? E o marfă bună?
Trebuie să închid. Nu te droghezi cu propria marfa.
Frățioare, marfa asta o să te dea pe spate, garantat.
O să-ți placă. Trebuie să închid. Pa.
Deschizi mereu ușa pe jumătate dezbrăcat?
Hai, Jeff, întârziem.
Trebuie doar să-mi pun pantalonii.
E casa mea, așa că... Te simți bine?
- E bine. Doar puțin stresat. - E bine?
- Era să dea o mașină peste noi și am țipat. - Un tip ne-a intrat brusc în față.
- Nu l-am văzut. - L-a văzut bine.
- Îmi pare rău, iubito. - Iubitule, nu-i nimic.
Ce mortali sunteți! Ce zici de asta? t
- Da, nu? - Nu.
- Du-te să-ți pui pantalonii. - Bine.
Ai grijă să fie negri, Jeffrey!
Bine, mamă.
- Ce foame îmi e! - Îmi bate inima nebunește.
Nu știu ce m-a apucat.
Uite aici. la una. Te va calma. Jeff n-o să se supere.
Cum adică să iau una? Ce e?
E Valium. Am luat și eu de multe ori. O să te simți mai bine, crede-mă.
- Valium, ești sigură? - Da.
- N-ar trebui să iau
medicamentele altuia.
- Nu-i nicio problema. - Trebuie să conduc...
Conduc eu, bine? Deschide gurița. Așa. Înghite.
Hai să mergem.
- Unde-s cheile? - Jeff, porți adidași?
- Sunt negri, Elaine. - Tot adidași sunt.
O să fie mai puțin mort dacă nu port adidași?
- Las-o baltă. Hai să mergem. - Nu, mă descurc.
Bine.
- Hai, Jeff. - Vin imediat.
- Te așteptam. - La naiba!
Încă nu-mi vine să cred că nu mai e.
Nu poți înțelege ce e moartea până nu dai viața.
- Bună, mamă. - Ryan, puișorule!
Bună.
Mamă, știu că ți-e greu, dar o să fie totul bine
și vom trece peste asta.
Ryan, tu știi mereu ce să spui.
Dacă ar muri cineva săptămânal, te-am vedea mai des.
- Salut, frate. Ce mai faci? - Mă descurc.
- Cum a fost zborul, Ryan? - În regulă.
A trebuit să cumpăr și locul alăturat. Nu mai suport să stau la taclale.
Când stai la clasa întâi, trec pe lângă tine toți faliții.
Câțiva se holbau la mine în timp ce ronțăiam niște alune calde.
Și le-am zis: "Mișcați-vă fundul falit la coadă avionului, că nu pupați alune.''
În plus, au fost o grămadă de turbulențe,
dar tocmai asta-i chestia cu clasa întâi.
Oricât de mult ai plăti, dacă se prăbușește avionul, tot mori.
- Mor! Mor! - Mă duc s-o liniștesc.
- Te rog. - Mor!
Știi mereu ce să spui.
Greșeala mea.
Ce-mi place că vii la funeralii.
Tata o să-și reverse întreaga ura pe tine.
- Jeff. - Glumeam. Oscar.
Te simți bine? t
A fost un câine aici?
- Poftim? - Poftim?
Un dalmațian sau un snautzer?
- Despre ce vorbești, iubitule? - Nu știu.
Ce păcat că trebuie să moară cineva ca să se reunească familia.
A fost greu să-l vezi pe tata așa. Acum e într-un loc mai bun, nu?
- A fost bolnav mult timp. - De când e moartea mai bună că boala?
Știi ce vreau să zic. De aceea încerc să nu mă atașez prea mult de oameni.
- Sunt prea multe emoții la mijloc. - De aceea nu ai sunat deloc.
Unele familii se văd tot timpul, altele, doar la înmormântări.
Ca noi.
Ascultă, știu că nu e momentul, dar am nevoie de banii aceia.
- La naiba. - Împărțim cheltuiala, da?
Bine, dar n-am banii acum.
Cum adică n-ai banii acum?
Tocmai ți-ai transportat periuța de dinți la clasa l.
N-am bani lichizi. Jur.
Am pierdut mult când s-a prăbușit piață.
Nu te supăra, dar vorbim mai târziu despre asta.
- Nu, nu. Hai să vorbim acum. - Îmi permiți?
Acum jelesc.
la uite ce de mașini.
Trebuie să ajungi din timp la înmormântări.
N-ai unde să parchezi.
- Uite un loc. Bag-o acolo. - E prea aproape de colț.
- Nu, poți s-o bagi. Haide. - Nu vreau să primesc amenda.
Nu primești amenda. Nu vrei să...
Pierzi locul. Bag-o acolo.
Norman! Ai văzut?
Elaine! Voiam să parchez eu acolo.
Îmi pare rău, Norman. Faci parte din familie?
- Nu, dar e ca și cum aș face. - Nu există așa ceva.
- Elaine. - Doamne!
- Bună. - Ce cauți aici?
M-a invitat tatăl tău.
S-a gândit că vrei să plângi pe un umăr adevărat.
- Termină. Haide. Oscar. - Cine dracu' e ăla?
Hai, iubitule, am ajuns.
- Te simți bine? - Hai.
Am ajuns?
- Da. - La naiba. Mai e și unchiul Russell.
Cum de-am uitat de el?
Am întrebat ce se întâmpla. Ce dracu' se întâmpla?
Ce naiba face asta?
Ce verde e aici! E atât de verde.
De parcă... Mama! De parcă aș fi într-o lămâie.
- Oscar? - Da?
- Uită-te la mine. - Bine.
Te simți bine? t
Da, de ce?
Tot o dai cu câinii și chestiile astea verzi.
Ce ai?
Ce vrei să spui? Sunt bine. Nu m-am simțit niciodată mai verde.
Jeff, ia uite.
- Bună. - Ce l-a apucat?
- Nu știu. - Continuați să vă jucați.
Dumnezeule! l-am dat Valium.
- Valium? - Sunt în trupă.
l-am dat un Valium de la tine.
Probabil că nu e obișnuit.
- Da. - Știu că te uitai.
Unde se duce?
- Oscar. - La naiba!
- Mergi în direcția greșită, tâmpitule! - Mă doare!
- Oprește-te, Norman. - Poftim?
Oprește! Cobor. Mă duc la Elaine.
Trebuie să vorbesc cu Elaine. Oprește.
Și unchiul Russell?
- Am nevoie de tine. - Unde suntem?
- O să întârziem, grăsane! - La naiba!
Unchiule Russell, m-ai lovit în eczemă.
Ori încetezi, ori tu vei urma în coșciug.
- Ce mai faci? Bine. - Mulțumesc.
Cine sunt oamenii ăștia? Recunosc doar vreo jumătate.
Fac parte din familia ta. Nu-i recunoști de la ultima înmormântare?
Din partea cui e el?
O fi vreun prieten al tatei de la muncă.
Ai organizat bine funeraliile. Ai făcut o treabă bună.
Nu, noi am făcut o treabă bună.
Vrei să-mi spui că o să plătesc eu toată înmormântarea?
O să plătești tu momentan.
Câteva luni, până primesc un avans.
Ce sunt eu, banca de credite?
Ce naiba, omule! Iisuse!
Bună, băieți. Cum mai merge?
Binișor.
Mai trebuie să vină câțiva oameni și apoi începem.
L-ați cunoscut pe fratele meu, Ryan?
Scriitorul! Ce plăcere!
Recunosc
că am acceptat slujbă de azi ca să te întâlnesc pe tine.
Tocmai am terminat de citit Secretul mamei.
Dar rămâne între noi,
pentru că n-am voie să citesc așa ceva.
Sigur. Sunt convins că Domnul o să vă ierte.
- De-abia aștept să-ți ascult elogiul. - De fapt, eu țin elogiul.
- Credeam că... - Aaron e fratele mai mare, tehnic vorbind.
Serios?
- Ce mai face micuța mea Cynthia? - Duncan.
Uită-te la tine.
Încerc să n-o iau razna.
A fost un soț bun și un tată minunat pentru doi băieți sănătoși și puternici.
De ce au hotărât să nu aibă copii la rândul lor,
- mă depășește. - Cynthia.
Vrei o cafea?
Cafeaua poate face multe, Michelle, dar nu reînvie morții.
Ceai?
- Ryan. - Da.
Vreau să repet discursul. Te uiți la unchiul Russell?
la uite-o pe Martina. Ce a mai crescut!
Termina. Micuța Martina? E în clasa a 12-a. t
O fi ea în clasa a 12-a, dar fundul ei a absolvit deja.
- Cum spuneam... - Mă duc până la ea.
Așa, ca între vecini.
Du-te.
- Vezi dacă vrea un suc. - Doamne!
"Tata a fost un om excepțional.
- "S-a născut în 19...'' - 1938.
Bună, Aaron.
Bună. Ce mai faci?
Îmi pare rău pentru tatăl tău. Mi-a vorbit mult de tine.
El ți-a vorbit de mine? Îmi cer scuze. Sunt Frank.
Nu.
Iubitule, poți veni puțin?
Imediat. Trebuie să plec, Frank.
Îți mulțumesc că ai venit. t t
Ai grijă cu mașina mea! Nu-mi zgâria jantele!
Grăbește-te! Am întârziat!
Trebuie să terminăm chestia aia, mai știi?
Haide, iubito, n-am chef acum.
Nu port chiloței.
- A murit tata. Pune-ți chiloți! - Încercam să te ajut.
Te rog, scumpule, vreau să avem un copil, așa că vino.
- Avem cinci minute. - Hei, hei!
- Ce e? - Nu te holba.
E un tip jos... Nu te uita.
Are o geacă neagră de piele și se tot uita la mine.
Bine, îl văd. Ce e?
- Nu te holba. - Nu mă holbez.
Îl cunoști?
Nu, dar o fi vreun prieten de-al tatălui tău.
Acum trebuie să plec să mă uit la mâncare.
Pune-ți chiloți înainte să atingi mâncarea!
Unii mari.
- la uite. - E într-un loc mai bun.
Nu e frumoasă? Și cânta.
- Da, aud și eu. - Ne vedem în casă.
- Se aude. - Sunt Bee Gees.
- Sună fantastic. Elaine. - Vă mulțumesc că ați venit.
- Bună. Înăuntru, da. Ce e? - Ascultă-mă.
- Trebuie să-ți spun ceva. - Bine.
Te previn de acum că n-o să-ți placă.
Aaron.
- Unchiule Duncan. - Când începe?
Când ajunge Russell, putem începe.
Bine. Și ce-i cu prostia asta ca Ryan n-o să spună câteva cuvinte?
M-am oferit să fac elogiul, dar Aaron e fratele mai mare.
Sunt convins că l-a făcut perfect.
Ce păcat!
Știu că o să te descurci, Aaron, dar Ryan e scriitorul familiei.
Și eu sunt scriitor.
Cu toții scriem cecuri, dar fratele tău e autor de cărți.
Poftim?
Unchiule Duncan, trebuie să te întreb ceva.
- Bine. - Martina.
Micuța Martina? t
Nu e rudă cu noi, nu-i așa?
Nu, e prietena familiei, doar atât.
Bine.
- Cum adică nu e Valium? - E interesant.
Ceea ce ai crezut că e Valium nu este Valium.
- Valeu! - Dar ce este, Jeff?
Un fel de halucinogen.
- Mescalină, acid, Special K. - Poftim?
Puse într-un flacon de medicamente.
- Doamne! Nu e deloc amuzant. - Nu, nu este.
- Uită-te la el. - Vai, Doamne!
- E deasupra norilor. - Ce...
E clar că e drogat.
De ce ai chestiile astea acasă?
Sunt student la farmacie.
Dar, mai degrabă, cine intra în apartamentul cuiva
și ia pastile la plesneală?
- Am crezut că e Valium. - Clar.
Ce să fac? Să-i spun?
Nu, nu. Se va speria.
- Bine. - Nu va păți nimic, da?
Nu-l lăsa să vorbească prea mult cu cineva.
- Bine. - Sau cu vreun tufiș.
E în tufișuri.
Oscar, iubitule. Vino înapoi. Unde te duci?
Jeffrey, ajută-mă.
Oscar.
Doamne!
Ajutor! Mă dor vintrele!
O să te doară capul. Grăbește-te că întârziem.
O să am un scrot ca o punguță
cu doi bani când o să urc movila asta cu tine.
Așa cum ai creierul.
La dracu'!
Salut!
Oscar.
Bună, tată.
Ce mai faci?
Nu prea rău, având în vedere că sunt la înmormântarea fratelui meu.
- Așa e. - Bună, tată.
- Bună. - Ce faci? Arăți bine.
Cum merge cu facultatea?
Bine. Nu-ți face griji pentru mine.
- Nu pentru tine îmi fac griji. - Oscar.
Bine. Oscar.
- Văd că ți-ai adus prietenul. - Nu e un prieten, e iubitul meu.
D-le doctor! Mă bucur să vă văd.
- Îmi pare foarte rău, d-le. - Derek, mă bucur că ai venit.
Mulțumesc. Elaine. Bună. t
Care e situația portofoliului meu?
Cum nu se poate mai bună.
Ar trebui să ne întâlnim la o partidă de golf
și vă voi da mai multe amănunte.
- Cu mare plăcere. - Minunat.
- Poate vine și Elaine cu noi. - Fantastic.
Să fim în trei.
- Elaine! - Mătușa Cynthia.
Îmi pare rău de unchiul Edward.
- O să ne fie foarte dor de el. - Jeff, porți adidași.
El mi i-a cumpărat.
Mătușa Cynthia, el este Oscar.
Îmi pare rău pentru moarte.
- Nu-i nimic. - Scuze.
Un har năucitor...
Un susur duios!
Un obidit salva...
Cât mă bucur că v-am văzut.
- Și eu mă bucur, mătușă. - Îmi pare rău, doamnă.
- Tată. - Cynthia.
- Ne trebuie un plan. - Exact.
Ce face?
- Te iubesc. - Dumnezeule!
Vai, Doamne!
Hai, fătălăule. Durduliule.
- Ai tras un pârț, boșorogule? - Mișcă-ți fundul.
- Bună. - Doamne!
Am auzit că te-ai logodit.
- De unde... - Da, am auzit.
N-am timp să mă ocup de tine azi.
N-o face.
Dar nu i-am spus încă tatălui meu,
așa că ți-aș fi recunoscătoare dacă ți-ai ține gura.
Bine. O fac pentru tine.
La ce se uita...
- Elaine, pot să... - Oscar?
- Iubitule. - Nu m-ai lăsat să termin.
Tatăl meu a fost un om excepțional.
S-a născut în 1938.
1938 a fost un an excepțional. În 1938...
Practic, aș vrea să-ți vorbesc despre asta, dacă ai câteva minute.
Sigur că da.
Nu te mai văicări. Ți-au curs mucii pe gulerul meu.
Zi-mi că nu sunt scări.
Care-i problema? Urcă-mă mai repede pe scări!
Să-ți ridic fundul ăla bătrân pe scări?
Da, asta trebuie să faci.
- Mergi la multe înmormântări? - Nu, e prima oară.
Vreau că nunta noastră să fie așa.
Ai putea să-l întâlnești pe omul visurilor tale aici.
Mă duc la o înmormântare și mă aleg cu un smiorcăit.
Haide.
E o chestiune delicată.
Când au împărțit creierii, pe al tău l-au uitat în lift.
Putem vorbi mai târziu?
Cred că tocmai a venit unchiul meu și suntem în întârziere.
- Sigur. Nicio problema. - Fă ceva!
Mulțumesc mult. t
Îmi respiri în ceafă. Haide.
Îl iau eu. Te simți bine? t
- Văd dublu. - la loc.
- Tu ești, Derek? - la loc.
Ce mai faci, bătrâne?
Mulțumesc mult. t
- Trebuie să beau ceva. - Mulțumesc mult.
- Haide, Norman. - Un Gatorade.
- Ridică-te. - Trebuie să-mi ridic electroliții.
Vă rog să luați loc. Începem slujba.
- Fii atent. - Bine.
Faceți loc. Fac parte din familie.
La naiba. Sunt bătrâni aici.
- Hei. - Ce picioare frumoase.
Membri ai familiei și prieteni,
ne-am adunat aici ca să jelim trecerea în neființă a unui om bun...
Îmi cer scuze. Scuze.
... Edward Barnes.
Aș dori să încep...
Elaine, știu că tu nu crezi că fac parte din familie.
Pentru că nu faci, așa că taci.
Da, dar când mi-ai tăiat fața acolo, îl aveam pe unchiul Russell în mașină.
Mi-ai luat locul de parcare. A trebuit să-l urc singur pe deal.
Era să pierdem slujba.
Norman, dacă mă mai lovești o dată, îți trag una.
Amenințări. t
- Ce se întâmpla? - Mi-a luat locul de parcare.
Locul de parcare? Tata e mort. Poartă-te cum trebuie.
"Ionatan a făcut legământ cu David pentru că îl iubea ca pe sufletul lui.
"Si și-a dezbrăcat Ionatan haina pe care o avea pe el,
"si i-a dat-o lui David, ca și celelalte haine,
"sabia sa, arcul sau și brâul sau.''
Acum îl vom asculta pe fiul lui Edward, Aaron, fratele mai mare al lui Ryan.
Doar cu câteva luni. Ne-am născut în același an.
Nu a fost vina ta, mamă.
- Ultima ocazie. - Mă duc.
Tata nu va muri și a doua oară.
Bună ziua.
Sau doar ziua,
pentru că nu cred că poate fi bună.
Tatăl meu a fost un om excepțional.
S-a născut în 1938,
un an excepțional.
În 1938, cântecul Shortnin' Bread era pe locul 1.
Probabil că unii dintre voi vi-l amintiți. t
Niște pita, niște pita Pentru puișorul mamei scump
Tot în 1938, revista Time l-a numit pe Adolf Hitler omul anului.
Pun pariu că ar dori să retracteze gestul.
Tatălui meu îi plăcea să se uite la Discovery Channel.
Îi putem spune mamei văduva "Săptămânii rechinilor".
Tot ce ținea de rechini, de mistreți sălbatici sau de scarabei
- îl fascină. - Ai văzut și tu?
- Îi plăcea serialul The Golden Girls. - Ce?
Blanche, Dorothy și Rose.
- S-a mișcat coșciugul. - Îi plăcea
- când The Golden Girls era difuzat... - Nu, nu.
- Elaine. - ... de cel puțin trei ori pe zi.
Îi spuneam uneori: "Tata, vrei să ieșim?" lar el...
E viu. E ceva viu acolo.
- Nu, nu este... - Trebuie să le spui, mișcă cineva...
Se mișca coșciugul. Îmi cer scuze.
- E cineva acolo. - Nu, Oscar, ia loc.
Se mișca. Am văzut cu ochii mei.
- Cineva încearcă să iasă de acolo. - Te ajut?
- Nu vedeți? - N-am nimic.
Ce naiba aveți? Se mișca coșciugul.
Oscar, ia loc.
- Nu, vreau să-ți arăt că trăiește. - Elaine, fă ceva.
Nu, îți arăt. Vreau să-ți arăt. Nu.
- Pleacă de acolo. - Oscar!
- Doamne! Ryan! Nu! - Fă ceva!
Hei!
Cadavrul!
- Cynthia! - Mama!
Îl ajut eu.
- Nu, nu! - Stai puțin!
O să moară!
Aaron, ești fratele mai mare. Du-te să vezi ce se întâmpla.
Bine.
Hei!
Jeff.
Nu prea mă pricep la așa ceva.
Haide!
Sunt prea bătrân pentru tâmpenia asta.
- Când va avea loc înmormântarea? - Mai târziu, iubitule.
- Hei, hei! - Eu doar...
- Dumnezeule! - Stai!
- Ce dracu' a fost asta? - Aaron.
- Nu. - Aaron, îmi pare rău.
- Trebuie să înțelegi că... - Îți pare rău?
Tata e împrăștiat pe podea ca Screamin' Jay Hawkins,
- dar nu-i nimic, pentru că îți pare rău! - Îmi...
- Coșciugul se mișca. - Vorbește cu mine?
- Vorbești cu mine? - Oscar, iubitule, taci.
- Vorbești cu mine? - Stai o clipă.
Nu, nu vorbește cu tine. Ascultă-mă, Aaron. Du-te înăuntru.
Nu, Aaron. Îți explic mai târziu.
Te revanșezi la următoarea înmormântare a tatălui meu!
- Iubitule. - Nu, nu.
Nu fac sex cu tine acum!
- Nu voiam asta. - Iarta-ma, ce voiai să-mi spui?
- E în regulă? - Nu.
- Tocmai... - Nu.
- Îmi pare rău, Michelle. - Nu-i nimic.
- Îl omor. Îl omor. - Nu-i nimic.
Dobitocul dracului!
- Tată, lasă-l în pace, te rog! - Să-l las în pace?
Nu pot să cred că ai venit cu un maniac. Nu vreau să-l mai văd vreodată.
Oscar nu este așa de obicei, știi bine.
A luat niște pastile și...
- Pastile? - l-am dat un Valium
- și are o reacție adversă. - La Valium? Nu astea-s reacțiile.
Mama ta a luat Valium 40 de ani și n-a dărâmat niciodată un coșciug.
- Tată, încetează. - Nu se termină așa.
Vei plăti pentru asta, îți promit!
- Mulțumesc, Jeff. - Cu plăcere, vere.
Oameni buni, permiteți-mi să-mi cer scuze.
Lucrurile au revenit la normal,
așa că vă rugăm să luați un aperitiv.
Chifteluțele de somn sunt mortale. t
Vă vom anunța când putem continua.
Hai să-l incinerăm și să terminăm odată.
- Mă duc să fumez. - Bine.
Cred că a fost oribil pentru tine.
Ce-ai zice dacă am ieși puțin afară?
Hei, durule. Ți-am citit ultima carte.
- Durere sumbră. - Ești tare. Mersi, unchiule Russ.
Nu-ți fac un compliment, arogant nesimțit.
Un teanc de porcării. Nu m-aș șterge nici la fund cu ele.
- Aaron, ești bine, omule? - Încerc să rezist.
Da, n-a fost ușor
să vezi cum se rostogolește tatăl tău ca un pește mort.
A făcut așa... Nu-mi venea să cred.
Nu acum, Norman.
- Trebuie să mă duc undeva. - Bine. Iarta-ma.
Dar, Aaron, e înspăimântător.
Nu știi niciodată când îți sună ceasul.
Când îți sună ceasul, îți sună și gata.
Eu sunt puțin speriat pentru că am o eczemă pe încheietură
și nu știu de la ce...
Știu că nu e clamidia.
Știu cum arata aia, dar asta arată altfel și mă sperie.
- Nu știu ce să fac. - Arată-i-o unchiului Duncan.
E doctor.
Unchiul Duncan, ai dreptate.
Poate că stăm noi neclintiți și se mișca coșciugul.
- Nu, nu se mișca. - Nu, nimic...
Ascultă-mă, s-a mișcat.
- L-am văzut cu ochii mei. - Nu, Oscar...
- Elaine, îmi pierd mințile? - Nu, nu ți le pierzi.
- De ce am mâinile așa de mari? - Oscar. Concentrează-te.
Elaine, îmi place jocul ăsta.
Bine. Pentru că trebuie să-ți spun ceva.
Bine. Ce este, iubito?
Mai știi pastilă de Valium pe care ți-am dat-o mai devreme?
Da.
Se pare că nu era Valium. Nu doar Valium.
- M-ai auzit? - Alo?
- Orbesc cumva? - Doamne!
Promit.
Unchiule Duncan. D-na Cynthia, Michelle.
Am o chestie pe mâna de câteva săptămâni
și voiam să știu ce crezi că este.
Nu sunt...
Ar trebui să te duci la un dermatolog.
- les puțin la aer. - Bine.
De ce? Doar n-am...
Pare o mutație a genei pigmenților.
O mutație? t
Ca în cazul Incredibilului Hulk?
Nu pot să devin verde.
Eu sunt negru, sunt sensibil și m-aș înverzi peste tot.
Parcă și văd
cum sunt informat de Protecția copilului: "Nu ești fiul lui Hulk.
"Hulk a făcut testul ADN la un show cu Maury Povich."
Probabil că ești alergic la ceva. La crustacee sau nuci.
- La nuci? Ce nuci provoacă mutații? - Nu știu. Scuză-mă.
Mi-a dat cineva un hipoalergenic?
- E un fel de halucinogen. - "Hacilunogen".
- Elaine, i-ai spus? - Da.
- Cum te simți? - Am fost drogat.
Da, nu, nu, da.
- Da, puțin. Ascultă... - Tu m-ai drogat.
- Tâmpitule! - Stai, Oscar!
- Dă-i drumul! Dumnezeule! - Cât durează?
Elaine, acum e incredibil de puternic.
- Știu, îmi pare rău. - Cât durează?
- Opt ore. - Opt ore?
Iubitule, ce faci?
Îmi vine să vomit.
- Jeffrey, e numai vina ta. - E vina ta. Tu i-ai dat pastila.
La dracu'!
Mai încet.
Elaine, ce se întâmpla?
- Ce faci? Mă urmărești? - Nu acum, Derek!
Hei!
- Scuze. Ați pățit ceva? - Ești bine?
- La naiba. - Oscar!
Scuzați-mă, îi este rău.
Scumpule, mergi mai încet.
- Oscar! - Oscar!
Nu, Oscar! Nu intra acolo! Iesi!
Baia este aici. Doamne!
- Iisuse, Oscar. - Iesi!
Ce faci?
Înapoi sau îți zbor creierii.
- Mâinile sus! - Ai...
Mâinile sus!
Oscar.
- Fii serios și deschide ușa. - Ușurel, uriașule.
- Iubitule. - La dracu'.
Te-ai încuiat. Te rog
- să descui ușa. - La naiba.
- Elaine? Nu găsesc flaconul cu pastile. - Vrei să...
La dracu'!
- Oscar, deschide ușa. - Durează opt ore.
- Deschide ușa. - Perfect.
- Oscar, deschide ușa! - Au trecut deja cinci minute.
- Bine. - La naiba!
Nenorocitul! Cinci minute? Doamne!
- La naiba, la naiba! - Ce se întâmpla?
- Te rog să deschizi ușa. - Auzi?
De ce nu te duci să mănânci ceva? Începem în curând.
Mâhnirea îi face pe oameni să reacționeze ciudat, nu-i așa?
- Da. - Dacă mai ții minte,
ți-am zis că aș dori să discutăm.
- Putem să... - Exista un loc retras pe aici?
Dobitocilor!
Este superb.
- Tipic pentru Edward. - Știu.
Scrii un roman?
Da, e al meu.
- Scuze. - Ca fratele tău.
Eu scriam înainte să se apuce el.
Am publicat câteva articole în Jet. Despre hipertensiune.
Dar cu mult timp în urmă.
Acum sunt contabil.
Bănuiesc că ești foarte mândru de Ryan. Cu toate romanele pe care le publică.
Da. Foarte mândru.
Despre ce voiai să vorbim?
Eu și tatăl tău eram foarte apropiați.
- Foarte frumos. - Petreceam mult timp împreună.
Ei bine, știi cum e, tata era un tip haios.
Vreau să-ți arăt niște fotografii. Niște poze cu noi.
Aici sunt eu și tatăl tău la Venice Beach, Muscle Beach.
lar aici suntem în West Hollywood, la parada de Halloween.
Nu știu dacă ai fost vreodată, dar e un spectacol fantastic.
Oscar.
Cum ai intrat acolo?
lar aici suntem la premiera filmului Dreamgirls.
Eu eram îmbrăcat că Deena, iar tatăl tău ca Effie.
Cum l-ai cunoscut pe tata?
Nu. Nu.
Crezi că poți veni aici să ponegrești numele tatălui meu
arătându-mi câteva poze cu voi la premiera filmului Dreamgirls?
Și eu am văzut Dreamgirls de două sau trei ori.
Asta nu înseamnă că sunt gay.
Dac-o iei pe-un drum greșit O să fii cam zguduit
- Ce dovedește asta? - Îmi pare rău.
Cred că ți-ar fi spus el însuși, dar nu era sigur de cum o să reacționezi.
Mama știe?
Nu. Și n-are de ce să știe.
Atâta timp cât primesc ce mi se cuvine.
Poftim? Ce ți se cuvine? t
Merit și eu ceva.
Eu și tatăl tău eram iubiți, dar mie nu mi-a lăsat nimic prin testament.
Cum crezi că mă simt?
Nu știu și nu-mi pasă.
Îți spun eu. Mă simt de doi bani.
- Ca o târtița ieftină. - Ce vrei?
E mult ce vreau, dar nu-ți cer ce vreau.
- Merit 30.000$. - 30.000$?
Ți-ai fumat creierii? Nu-ți dau 30.000$.
Încerc să-mi cumpăr casa! Încerc să am un copil!
Nu pot să-ți dau ție 30.000$!
Tatăl tău mi-a promis că va avea grijă de mine.
Am făcut anumite sacrificii ca să-l fac fericit.
Nu vreau s-o fac, dar îi voi arăta mamei tale pozele.
Vrei s-o fac?
La naiba!
Așteaptă aici.
Bine.
Aaron, tocmai îi povesteam lui George
că, atunci când eram flăcăi,
tatăl tău ne punea să înotăm goi.
- Nu e nostim? - Hilar.
- Poate știe soțul dvs. - Stai! Aaron!
La un moment dat, astăzi?
Pot să te ajut cu ceva?
Nu, sunt bine, mulțumesc.
Te rog, Oscar.
Elaine, ce faci după înmormântare?
Am bilete la Usher, rândul din față, Centrul Staples.
N-ai bilete la Usher.
Nu încă, dar pot face rost imediat.
Derek, știi ceva? Te rog să pleci.
N-o meriți! t
Nu te merită.
Mă duc după Norman.
N-ai mai fost la New York?
Am fost o dată cu părinții mei.
Asta nu înseamnă că ai văzut orașul. Trebuie să vii să-l vedem împreună.
- Când e ziua ta? - Am împlinit 18 ani săptămâna trecută.
E numărul meu preferat, fetițo.
Vreau să te sui într-un autobuz
și să vii să mă vizitezi anul ăsta. Poți?
Pentru mine?
Bine.
Așa mai zic și eu. Am o grămadă de gustări pentru tine.
- Serios? - Îți plac acadelele?
- Trebuie să vorbim. - Ursuleți de jeleu...
- Ryan, trebuie să vorbim... - Nu acum.
- Chiar trebuie să vorbim. - Aaron, lasă-mă cinci minute.
Frate, jelesc aici.
Martina, ne scuzi puțin? Trebuie să vorbim neapărat.
Sunt desene la televizor. Vorbim mai târziu.
Ce faci?
Îl mai știi pe tipul de mai devreme, pe care nu l-am cunoscut?
- Tipul cu geacă de piele. - Da.
A venit în birou și mi-a arătat niște poze cu el și cu tata.
Și? Ți-a arătat niște poze.
- Ce e rău în asta? - Poze cu el împreună cu tata.
- Trebuie să ghicesc sau ce? - Era iubitul lui tata.
- Nu, nu se poate. - Ba da. Îl cheamă Frank.
Mi-a arătat niște poze cu tata făcând diverse chestii.
Vrei să spui că tata se dădea la fund?
- Foarte profund. - Nu se poate!
Nu pot să cred. Tata nu era gay.
Era așa de hetero că mă simțeam eu homo.
Și eu nu sunt!
Tati!
Nu știam că făcea yoga.
Uite, poziția roabei.
- Mersi. - Nu înțeleg.
Oare ce are mai mult ca mine hahaleră aia?
- Pare o chestie serioasă, nu? - Normal, e vorba de viața mea.
Am dormit doar opt ore pe noapte.
- Am nervii întinși. - Poftim?
- Nu, omule. - Ce e?
- Vorbeam de mine. De mutație. - Normal.
Poate ai vitiligo, cum a avut Michael Jackson pe boașe.
Nu știu ce a avut Michael Jackson pe boașe.
- Bine. - Mă întrebi
de parcă aș fi avut ocazia să văd.
- Gustă din tortul ăsta. Vezi dacă are nuci. - Și ce dacă are?
Tatăl lui Elaine a zis că pot fi alergic la nuci.
Nu mânca. Lăsă furculița și nu mai mânca.
Când sunt stresat, mănânc.
N-o să mai mănânci când o să-ți cadă mâna. t
Gusta din tort. Vezi dacă e cu nuci, te rog.
Elaine mă face să înnebunesc, iar tu pui paie pe foc.
Hei, grăsane, nu te mai îndopa și adu-mi și mie o farfurie plină.
Mă duc să mă spăl pe mâini și îți aduc o farfurie cu dinamită.
Știu că-ți place sosul picant...
Vino la tata.
Unchiule Russell.
Ai văzut vreun flacon de Valium pe aici?
- E un răspuns afirmativ... - Nu mă speria așa.
La dracu', e cu nuci.
- Sunt convins că vom începe din nou. - D-le dr. Barnes!
- Hai să mergem înăuntru. - Vin imediat. Vreau să mai stau o clipă.
Doar un minut.
- D-le dr. Barnes, o întrebare... - Scuzați-mă.
Ce mai faceți, d-na Cynthia?
- Arătați bine. - Mulțumesc.
Stați la aer? Macaroanele au fost fantastice.
Șase tipuri diferite de brânzeturi. Arată bine în coșciug.
S-a instalat bine rigor mortis. Cu excepția mâinii stângi.
Îi puteți pune o mănușă de bucătărie sau ceva asemănător.
Purta un costum magnific.
Parcă ar fi fost Colin Powell. Arata ca un republican.
Dar i-ați văzut pantofii?
Uneori se fură pantofii acasă unde e adus mortul.
- Mai ales dacă sunt... - Norman.
- Scuză-mă. - Iertați-mă, d-na Cynthia.
Iisuse!
l-au căzut pastilele cuiva.
Dacă nu-i dăm banii acum, îi va arăta pozele mamei.
- Lasă-mă să mă gândesc, bine? - Gândește-te.
- Va trebui să-l plătești. - Asta e ideea măreață?
Eu va trebui să-l plătesc? Banii tăi unde sunt?
N-ai economii, bani la ciorap, un purceluș de spart?
Aaron, sunt băgat până în gât în datorii. E vremea emisiunilor "Hammertime".
Dacă nu fac rost repede de bani, va trebui să fac un reality show.
Adică eu trebuie să plătesc pentru funeralii mâncare și tot restul,
iar acum mai trebuie să scot din fund încă 30.000$?
- E și tatăl tău. - Dar tu ești fratele mai mare.
- Cu nouă luni, cum subliniezi mereu. - Nu contează.
În plus, ai trăit destul pe banii părinților.
Ai pus tu ceva deoparte. Ce? N-ai plătit mult timp chirie.
Am locuit cu ei, n-am trăit pe banii lor.
Tata e la pensie de cinci ani.
Cine crezi că plătea facturile?
Dacă avem amândoi probleme cu banii, ce putem face? Dă-l dracu'!
Dă-l dracu', Aaron!
Plătește-l!
- Ești bine, prietene? - Pe dracu'!
Nepotul meu e mort, iar ticăloșii ăia au mâncat toată salata de cartofi.
Cred că putem începe din nou slujba.
Încă cinci minute. Vă rog. Cinci minute.
Iubitule, ce se întâmpla? E vreo problemă?
Nu, nu ne vom putea muta la fel de repede cum speram. Îmi pare rău.
Stai puțin. Ascultă-mă. Despre ce vorbești?
N-aș fi spus-o fără un motiv întemeiat.
- Bine și care e motivul? - Aaron, n-avem timp acum.
Aaron, încerc să fiu înțelegătoare,
dar trebuie să-mi dai explicații. Vorbesc serios!
Mai dă-mi puțin timp, bine?
Ce faci? Nu trebuia s-o citească nimeni încă.
- Era pe măsuță. - Și ce-i cu asta?
Când cineva lasă ceva pe o măsuță,
se presupune că e pentru toată lumea. E o regulă standard.
Sunt regulile măsuțelor.
- Putem trece la subiect? - Mie îmi convine.
Îți scriu cecul, ne dai pozele
și nu te apropii de mama.
- Batem palma? - Batem palma.
Bine.
- Care e numele de familie? - Lovett.
Cu doi de "T".
- Lovett. - E primul?
- Ce anume? - Roman. E o schiță.
- Da, și? - Nu, nimic.
Și eu am încercat să scriu. Dar n-a mers.
Cred că e nevoie de talent înnăscut. Ori îl ai, ori nu.
Cred că ți-e greu.
Ca fratele tău e autor de bestseller-uri.
Am citit Cutiuța Rhondei cu tatăl vostru din scoarță în scoarță.
Ne-a plăcut la nebunie. Era mândru de tine.
Mulțumesc. t
- Ajunge. Nu pot s-o fac. - Ușurel, Aaron. Nu se poate.
Ce faci?
Nici nu mă gândesc să-i dau tipului banii mei câștigați din greu. Nu.
Nu fi prost.
Ți-i dau înapoi când primesc un avans.
Alege să vină tocmai azi, la înmormântare.
În plus, îmi mai jignește și cartea! Nu!
- Dar are pozele. - Și ce? Mă doare în cot.
Poate să le arate cui vrea. Poate să le pună pe Facebook din partea mea.
Cine dracu' se crede?
Bine, dar pe răspunderea ta.
Stai puțin. Ușurel, ușurel.
Dă-te la o parte.
- Nu, mai întâi discutăm. - N-avem ce discuta.
- Nu... - Ți-am zis să te dai la o parte!
Ai venit cu pistol la înmormântare?
Nu trebuie să împuști pe nimeni.
- la-i pistolul! - N-are niciun pistol.
- Ai sfoară sau bandă adezivă? - Dar ce sunt eu, ucigaș în serie?
Nu umblu cu sfoară și bandă adezivă în buzunar.
- Nu văd nimic. Așa. - Ajutor!
- Folosește cravata! - Cravata mea?
- Și ce să fac cu cravată? - l-o pui căluș.
Prima regulă în caz de război e să tai comunicațiile.
Acum ia șnurul de la perdea. Grăbește-te. la șnurul.
Leagă-i picioarele. Haide, Aaron!
- Parcă aș fi la rodeo! - Da. Acum leagă-i mâinile.
La naiba. E puternic, nu? Trebuie să fac eu totul?
Totul, mai puțin să scrii un cec!
Știți ce era în tort? Ce se întâmpla? Cine e tipul?
Norman, intră și închide ușa. Haide, Aaron, leagă-l.
- Ce se întâmpla? - Are un atac.
- La naiba! - Da.
Auziți? Am găsit niște Valium afară.
- Credeți că o să-l calmeze? - E bun. Dă-mi câteva.
- Bine. - Haide.
Pune-i haina asta sub cap
ca să nu-și înghită limba.
Am învățat procedura la Liceul de Băieți și Fete.
- Haide. - Hai, amice, ca o să te liniștești.
- Deschide gura. - Așa.
- Așa, bravo, scumpule. - Deschide gura.
- Bine. - la uite. O să te simți bine, amice.
- Băieți, ați văzut cumva... - Intra, Jeff.
Norman, ți-am spus să încui ușa.
Mi-ai zis să închid ușa, Ryan.
- Ce se întâmpla? - Are un atac.
- Și de ce e legat fedeleș? - Ca să nu-și înghită limba.
Așa e procedura medicală.
Doamne.
Te șantajează? Cu ce?
Dacă ți-aș putea spune, n-ar mai fi șantaj, nu?
Ai încredere în noi. El e tipul rău. O să-ți explicăm mai târziu.
Și ce facem cu el?
Da, ce facem, Ryan? Acum că l-am burdușit bine.
- Nu știu. Gândiți-vă și voi. - Tu ești marele scriitor.
N-ai un final unde vom trăi fericiți până la adânci bătrânețe?
- Cât durează efectul Valiumului? - Ce Valium?
Am găsit un flacon cu Valium,
așa că i-am dat câteva pastile ca să-l calmam.
l-ai dat câteva din astea? Măiculiță! t
- Ce e? - Ce e?
Păi...
l-am dat câteva pastile de Valium.
Le-am găsit afară.
Uitați cum stă treaba. t
Toată lumea zice că aici e Valium,
- dar nu e Valium. - Și?
E mai degrabă acid, amestecat cu acid, ceea ce rezulta acid.
Oscar a luat unul mai devreme din greșeală, de aceea se comporta ciudat.
Jeff, de ce umbli cu așa ceva?
Am vrut să-i fac o favoare unui prieten.
- Ce prieten, Amy Winehouse? - Stai puțin.
Vrei să spui că iubitul lui Elaine,
tipul care a dărâmat coșciugul lui tata,
- a luat doar o pastilă? - Da, una.
- Drăcie! - Bine spus.
- Și tu câte i-ai dat? - Patru sau cinci.
Câte? Iisuse, Norman! Bietul ticălos.
- Credeam că e Valium. - Nu mai vocifera așa.
Am crezut că e Valium.
- Și îi dai cinci? - Da.
Nu dai cuiva nici cinci drajeuri de tuse.
De aceea e îngusta gura flaconului.
Ar trebui să chemăm ambulanta. t
Dacă află cineva că i-am băgat acid cu forța pe gât,
ne arestează pe toți.
- Riscă să moară? - Hei, hei!
- Ce? - Poate să moară?
Nu! E o nebunie. Se poate.
Oarecum. E posibil. Depinde.
Aaron? Ryan? Ești acolo, scumpule?
Trebuie să începem.
Venim imediat, mamă.
Bine, uite cum facem. Noi trebuie să ieșim.
Trebuie să ne gândim bine cum să procedăm.
Voi doi rămâneți aici și îl păziți.
Cum adică noi rămânem aici...
Norman, ai grijă să nu fugă, da?
Încuie ușa după noi.
E doar vina ta. Tu și eprubetele tale.
- Din clasa a nouă... - Gura, Norman.
Bună, mamă. Cum te simți?
Reverendul Davis vrea să vorbească cu voi.
- Aaron, unde ți-e cravata? - O caut.
Am fost răbdător, dar am început să-mi pierd răbdarea.
Dacă nu reluăm slujba imediat,
va trebui să discutăm despre plata mea.
Sigur. Peste cinci minute e bine?
De ce vrei să discutăm iar despre asta?
- Ascultă ce am de spus. - Auzi...
Motivul pentru care nu ieși cu mine
- este că mă place tatăl tău. - Ba nu!
- Mă ajuți puțin, te rog? - Doamne, ai o piele așa de fină...
- Termină! - Bine.
Adevăratul motiv pentru care nu ies cu tine e că a fost o greșeală înainte.
Au fost două luni intense,
- dar apoi mi-am dat seama că... - Incorect, neadevărat. Ne-am distrat bine.
- Ți-am cumpărat un ceas, nu? - Poftim.
- De ce? - Ia-l înapoi.
Dar prima noapte împreună? După petrecerea lui Norman?
- A fost uimitor. Transcendental. - Eram beată criță.
Putea să fie și un măgar în locul tău.
- Mulțumesc. - Nu era un compliment!
Pleacă, hai.
Tot te mai gândești la mine, nu? Nu spune nimic.
Care e problema lui?
Ce frumos!
Nu mai e salata de cartofi.
- Bună, unchiule Russell. - Bună.
E a doamnei care stătea aici. Nu poți s-o mănânci.
Nu-i trebuie. Acum e a mea.
Ce problemă ai, fiule?
Cu femeile. Femeile sunt problema mea.
Nu există femei fără probleme.
- Corect. - Dacă n-ar avea probleme,
- nu ne-ar lăsa să le atingem. - Corect.
Hai să-ți zic ceva despre femei.
Sunt mai deștepte decât crezi tu,
dar nu atât de deștepte pe cât se cred ele.
Târfulițele. t
Nu înțeleg. Se comporta de parcă n-aș exista.
Nu pot să cred că nu are aceleași sentimente.
- O face pe dura. - Da.
- Vrea să te lupți mai mult. - Bine.
Femeile vor un bărbat care să le domine.
- Crezi? Despre asta e vorba? - Te duci la ea și o zgâlțâi.
- O zgâlțâi? - Da.
- S-o zgâlțâi eu? - Dacă n-ai zgâlțâit-o, ce-ai obținut?
- Bine. - O zgâlțâi și apoi o săruți.
Nu știu dacă o să țină.
- Doamne! - Ce e?
Trebuie să mă duc la veceu. Tocmai când am găsit salata...
Hei, Norman! Trebuie să fac treaba mare.
- Uite ce ochi are. Nu arată normal. - Parcă ar fi un zombi.
Alo?
- Alo? - Alo.
- Trebuie să merg la toaletă, deschide! - Du-te la el.
Deschide ușa.
- Du-te la etaj! - Sunt în cărucior cu rotile, tâmpitule!
Cum dracu' să urc pe scări?
- Ce facem? - Nu știu.
- Deschide ușa! - Hai să-l punem după canapea.
Ce dracu'! Trebuie să mă duc la toaletă. Deschide!
Norman!
- Deschide ușa odată! - O clipă. Nu găsesc cheia.
Trebuie să mă duc urgent, grăsan idiot.
- Scuze. - Mă duc în partea cealaltă
ca să iau cheia, unchiule Russell.
Ca să te duci la baie, căci știu că trebuie să faci caca.
Deschide ușa asta nenorocită! La dracu'!
Ce naiba se întâmplă aici?
Unchiule Russell.
Mișcă-ți fundul încoace. Niciun unchi Russell.
Haide, Aaron, gândește-te.
- Mă gândesc. - Știi ceva?
- Nu te mai gândi și fă ceva. - De ce trebuie să fac eu ceva?
- Tu l-ai legat fedeleș. - Trebuia să se ocupe cineva de mama.
Eu m-am ocupat de mama de când cu cărțile tale,
încrezut ordinar.
Nu poți trece cu vederea, nu?
Te roade că am plecat și am făcut ce ți-ai dorit tu dintotdeauna.
Eu nu puteam să-mi părăsesc familia.
Aveam un tată, o mamă, o soție, tot felul de responsabilități.
Nu da vina pe responsabilități.
Ai lucrat trei ani la un roman și nu permiți nimănui să-l citească.
Ce aștepți? Să mori?
Ce crezi că o să fii? Un Tupac al cărților? Un Makaveli?
Măcar nu sunt un scriitoraș de mâna a treia, d-le Secretul mamei.
Secretul este că e o porcărie.
D-le Durere sumbră, doare să citești așa ceva.
D-le Nicio Cerneala. D-le Pagini Goale. Nu e nimic.
Cel puțin porcăriile mele sunt publicate.
Asta contează, nu? Să fie publicate?
- Nu pune mâna pe mine, Aaron. - Pun mâna pe tine.
- Nu mă atinge. - Pun mâna pe tine.
- Asta vrei... - Îmi place să pipăi.
Ce vrei să faci, să mă pocnești?
Nu, de ce să fac ăia când pot să fac asta?
- Uite. Cum e? - Boașele mele!
Te spun mamei.
- Te spun. - Nu, nu.
Să nu mă spui mamei!
- Te înșeli. - Îți trag eu rănire sumbră.
- Îți... - Aaron.
- Pleacă! Nu acum! - Ce faceți?
- Dă-mi o cărămidă. - Ce v-a apucat?
- Dă-mi drumul. Spune-i. - Ce să-mi spună?
- Ce? - Vino încoace.
Îl mai știi pe tipul cu geacă de piele?
Da, prietenul tatălui tău.
Nu știu cum să-ți spun, dar se pare că el și tata erau...
Erau prieteni intimi.
- Făceau sex, Michelle. - Nu!
- Da. - Nu se poate. Cu el? Sigur?
- Poate că vrea doar să... - Suntem siguri.
Ceea ce e și mai grav
- e ca tipul vrea 30.000$. - 30.000$?
Altfel le arăta tuturor poze cu ei doi făcând diverse chestii.
- Ce fel de chestii? - Chestii sexuale.
Doamne!
- Bine. - Repede.
- Simt că-mi vine un uragan. - Așteaptă!
Pantalonii... Dă-mi jos pantalonii.
- Da-ți-i singur! - Nu pot. Nu sunt capabil.
Sunt handicapat! Izmenele!
- Nu mă lăsa... - Cine le spune izmene?
Izmenele mele! Haide! Gata? Vai, Doamne!
Stai puțin.
- Aveam un șarpe în gură. - Stai puțin!
- Stai! Mi-ai prins mâna! - Scoate-ți mâna...
- Cât îmi plac colacii ăștia moi. - Stai! Mi-am prins mâna!
Nu, unchiule Russell! Te rog!
Spală-te, spală-te, te rog.
Cum de s-a întâmplat așa ceva?
Norman!
Jeff, dă-mi un prosop, te rog.
- Ce e? - Ți-a mai rămas puțin.
Nu! Te rog, Doamne! Nu!
- Norman, liniștește-te. - Nu!
Cred că am și în gură.
Norman, adună-te!
Preferi să mănânci rahat sau să fii prins? Gândește-te.
Ai dreptate. Îmi revin.
Totul e bestial. O să uit de caca din gură.
- O să-mi țin respirația o secundă. - Nu s-a întâmplat așa ceva.
- Drace! - Nu!
Cum naiba a...
- Vezi ce face. - Hei, amice.
Te simți bine, omule?
Doamne!
- Hei, amice. - Vezi dacă respira.
- Te simți bine? - Trezește-te, mititelule.
- Cum îl cheamă? - Nu știu.
- Încearcă cu Larry. - Larry?
Zguduie-l puțin.
- Hei, Larry! - Haide.
- Larry! - Poate că nu-l cheamă Larry.
Încearcă un alt nume. Bert, Ernie, Big Bird, orice.
Voi verifica dacă respira,
ca asta fac oamenii în viață. t
Mă voi asigura că respiră, pentru că trebuie să respire.
Da, Doamne, să respire. Nu respira.
- Drace! - Cum?
E mort.
O să-i dăm tipului jumătate din banii economisiți.
- Nu e așa de simplu. - De ce nu?
Aaron n-a vrut să plătească.
- De ce n-ai plătit tu, Ryan? - Nu asta e ideea.
Motivul pentru care Aaron a rupt cecul
a fost ca micuțul i-a ponegrit romanul.
- Nu, nu. - Stai puțin. Poftim?
Romanul tău?
Pe mine nu mă lași să-l citesc, dar l-ai lăsat pe tipul ăla?
- Nu l-am lăsat eu. - Nu mai spune!
Serios, Aaron? Serios?
Mulțumesc mult. t
Las-o să plece. O să-i treacă.
Măcar albul a primit ce-a meritat.
Stai că nu înțeleg.
Tatăl nostru făcea sex cu un homosexual care-i putea încăpea în buzunar,
iar tu ești ofticat că era alb?
Mă doare în cot că... Lasă-mă în pace. Jelesc.
Jelești.
Bună.
Acum ce naiba mai face?
Norman, de ce rânjești că Louis Armstrong?
Aaron, Ryan, puteți veni în birou?
Miroase a rahat.
Scuzați-mă. t
Ce? Stai puțin.
Să cheme cineva o ambulanță. Chemați salvarea.
N-are rost.
Cum adică, nu mai are rost?
Uită-te și tu, Aaron, e mort.
E mort de-a binelea?
- Cum altfel mai poți fi mort? - Ce i-ați făcut?
- Nu i-am făcut nimic. - Trebuie să fi făcut ceva.
Când am plecat, trăia
și mă așteptam să-l găsesc la fel la întoarcere.
S-a luat la bătaie cu masa și a câștigat masa.
- E de rău. - Da.
- Ce facem? - De la 25 de ani la închisoare pe viață.
Cred că trebuie să fiu în altă parte.
Ușurel, ușurel.
Ryan, nu pot să mă duc la închisoare. Nu sunt genul.
Vă dați seama ce repede se întinde o erupție în închisoare?
Termină cu prostiile. Nu știe nimeni cine e tipul.
Nu știe nimeni cum îl cheamă. Probabil că nici nu l-au remarcat.
Nu l-au remarcat? E jumătate de metru mergător!
Nu trebuie decât să scăpăm de cadavru.
- A venit și a plecat. - Ce facem,
îl scoatem la licitație pe net?
Îmi ia două luni să scap de o canapea!
Stați. t
Ați văzut cât e de mare coșciugul unchiului Edward?
Vrei să-l îngropi cu tata?
De ce nu? N-o să vadă nimeni.
- Haide. - Stai puțin.
Recunoaște că nu e o idee rea. Gândește-te puțin.
Avem coșciugul, avem groapa.
Dacă nu cumva ai tu o idee mai bună, frățioare.
Eu zic să-l îngropăm pe nenorocit.
Știi ce e ciudat? Ca orice ai spune și ori de câte ori ai spune-o,
tot sunt convins că o să fim împreună.
Cu toții ne înșelăm, nu?
Elaine, vorbesc serios. Avem doar o viață.
Așa că ar trebui să facem tot posibilul pentru a fi fericiți.
Eu am găsit altceva în afara persoanei mele, la care țin cu adevărat.
Poate că ar trebui s-o faci și tu.
Nu mă refer la tata și la banii lui.
Asta e o lovitură sub centură.
- Eu țin la tine, Elaine. - Ba nu, ții la tine.
Ții la mine în măsura în care asta afectează persoana ta.
Nu e adevărat. Te merit.
- Vino-ți în fire. - Vorbesc serios.
Ce are tipul ăsta și eu n-am?
În niciun caz succes, nu-i așa?
În primul rând, este afectuos.
- Haide. - Tu n-ai traversă camera
ca să ajuți pe cineva,
- dar Oscar o face mereu. - Haide.
Ajută oameni. Este atent.
- Este amabil. Este stabil. - Da?
Este ceea ce tu n-o să fii niciodată.
- Cum ar fi gol pe acoperiș. - Poftim?
Doamne!
Dumnezeule! Oscar!
Ascultă-mă. Ar fi trebuit s-o fac acum câteva ore.
Ce faci?
- Nu știu, dar vino încoace. - Termină! Nu!
- Elaine? Doamne! - Lasă-mă în pace!
- Elaine! - Dumnezeule!
- Serios... - Oscar!
Oscar, ce faci acolo?
- Putea fi frumos... - Oscar!
... dar a trebuit să strici totul. Nici nu sângerez. Lovești ca fetele.
Oscar! Ce faci?
- Ce fac eu? - Ce faci?
- L-ai sărutat. - Ba nu!
- Nu l-am sărutat! - Te-am văzut.
- Tocmai l-ai sărutat! - Ba nu,
- jur. - Să-ți mai zic ceva.
- M-ai înșelat. - Taci și cară-te!
M-a înșelat. Mă arunc de la etaj.
- Nu! Iubitule, calmează-te. - Mă duc să vorbesc cu Norman.
Sunteți perfecți unul pentru altul.
- Ai droguri în sânge. - Mă arunc.
Nu, Oscar!
Oscar, vino încoace! Te rog!
- Sar. - Oscar, te rănești.
Oscar, Dumnezeule!
- Oscar, ești bine? - Sunt bine.
la uite ce de furnici! Valeu!
Iisuse, ce sus e!
Cum îl băgam în coșciug?
În geamantanul ăla Louis Vuitton al tău?
Intră doi ca el acolo.
Aaron, asta nu e o gâlceavă între noi. Gândiți-vă cu toții la o soluție.
- Hai să-l băgăm în sacul de rufe murdare. - Mai să fie!
Cum fac în filmele cu închisori.
- Norman, sunt Derek, deschide. - Drace!
- Să-l ducem în baie. - Norman!
- Stai puțin! - Norman.
Stai să-mi găsesc pantalonii!
- Ce pantaloni? - O clipă!
Deschide ușa. E o chestie urgentă.
- Norman, dă-mi drumul. - La dracu'!
Ce naiba? Aaron?
Ce căuta unchiul Russell în baie?
- A avut nevoie la toaletă. - Dar nu acolo și nu acum.
- Ce te-a apucat? - Trebuia să-și facă nevoile.
Aaron? Deschide ușa. Dă-mi drumul.
- Salut. - Salut, Aaron.
Trebuie să vorbesc urgent cu Norman.
Sunt aici. Ce e?
E vorba de Oscar. A luat-o razna. E sus...
- Ce naiba se întâmplă aici? - Nimic. Ce e?
Oscar a luat-o razna. E pe acoperiș, gol-pușcă.
A văzut că am sărutat-o pe Elaine și acum amenință că sare.
- Ai sărutat-o pe Elaine? - Da, ți-am zis că mă iubește.
- Fir-ar să fie! - Ce e?
Trebuie să plec.
- Stai puțin. Unde crezi că te duci? - Ryan, dacă sare,
mă omoară sora mea.
Nu sunt genul care lasă omul la greu, dar e urgent.
Trebuie să plec. Încuiați usa. Nu omorâți pe nimeni.
- Mă înșală. - Liniștește-te, iubitule.
- Mă arunc în clipa asta. - Oscar, ce faci?
- M-a înșelat! - Oscar.
N-am făcut nimic. El m-a sărutat!
Oscar! Încearcă să cobori.
Te rog să cobori, iubitule.
- Nu vreau să te rănești. - V-am văzut sărutându-vă.
M-ai înșelat pe fată. Aia ce-a fost?
- Nu vrei să vorbim înăuntru? - Ala bala, trădătoarea,
- ce frumos miroase Derek. - Oscar, te rog!
Taci, înșelatoareo! Trădătorii nu câștiga, câștigătorii nu trădează!
- Vin la tine. - Nici să nu te gândești.
Dacă nu vii tu,
- vin eu. - Elaine, e o chestie bărbătească.
- Nu poți... Nu veni aici! - N-o face! Ce faci?
- Elaine! - Dacă vii, sar.
Încă un pas și sar de pe acoperiș.
- Elaine! - Elaine.
- Elaine! - Nu veni aici. Sar!
Ce faci? Elaine!
- Hei. - Hei.
- Ce faci acum? - Ascultă-mă.
Cred că pot să scap de tip, dar vreau ca tu să stai aici
și să nu lași pe nimeni înăuntru.
Bine, bine. O să mă străduiesc.
- Dar îmi rămâi dator. - Bine.
- Vândut. - Toată sperma pe care o vrei.
- Da.
- Nu. - Toată sperma pe care o vreau.
Bine.
- Cine e? - Aaron.
Cine poate să fie? Deschide.
Sunt toți afară. Hai să mutăm acum cadavrul. t
- Haide. - Să-i dăm drumul.
- Stai să-l ridic. - Haide.
- Îl ții? - Ușurel.
Dacă e mort, nu înseamnă că nu-i apar vânătăi.
- E mic, dar greu ca naiba. - Întoarce-l pe aici.
- Ia-o tu înainte. - Atenție la cap.
- Bine. - Atenție la cap.
Păcat că tata nu și-a ales un tip mai mic.
Repede.
Cale liberă. Haide.
- Ai grijă să nu intre nimeni. - Bine.
Salut, tinere.
- D-le reverend. - Unde găsesc un telefon?
Vreau să vă întreb ceva.
La ce vârsta v-ați hotărât să fondați biserica?
Atenție, atenție.
- Trebuie să dau urgent un telefon. - Bine.
- E vreun telefon înăuntru? - Nu, nu e,
dar trebuie să mă spovedesc.
- Nu sunt preot. - Nu-i nimic, nici eu nu sunt catolic.
Dar știu că am fost atins de mânia religiei.
Sunt dependent de striptease.
Mirosul, stâlpul, vergeturile, semnele de cezariană.
Nu știam nimic despre frișca. Nimic! Pentru că sunt diabetic
și, dacă mănânc frișcă din greșeală, rămân lat.
- Îl ții bine? - Da.
Nu putem să-l lăsăm așa.
Știu că sună ciudat, dar poate că asta și-ar fi dorit.
Termină. Nu poți fi serios măcar o clipă?
Nu-i da atenție. Sunt niște tâmpenii de-ale lui Ryan.
De ce spui chestia asta?
De ce nu încerci să râzi, să te bucuri de viață?
Să fii spontan măcar o dată.
Poate că așa ai fi un scriitor bun.
- Ai terminat? - Da.
Hai s-o facem.
Am văzut o lumină și îngeri
- îmbrăcați ca stripperi. - Ascultă,
trebuie să dau un telefon. E un tip pe acoperiș
- și vrea să sară. - Nicio grijă.
- Poate sare de bucurie. - Stai puțin!
D-le reverend, n-am terminat de povestit.
- Am întâlnit-o pe Shalawnda în club. - Hai să ne rugăm.
Pa, tată.
- Oscar... - Nu te apropia,
- altfel sar de pe acoperiș. - Te iubesc numai pe tine.
- Atunci ce făceai cu el? - Nu eram cu el.
- Vă sărutați cu pasiune. - El m-a sărutat!
Nu contează. Nu voi fi niciodată suficient de bun.
- Ba nu. - Nu voi fi bun pentru tatăl tău.
- Nu voi fi bun pentru tine. - Hai înăuntru, te rog.
- Du-te tu. - Trebuie să vii cu mine.
De ce?
Pentru că vei fi tata.
- Sunt gravid? - Nu.
- Eu sunt gravidă. - Și tu ești gravidă?
Da, amândoi suntem.
- Vom avea un copil? - Da.
Serios?
Iubitule, m-ai speriat. Nu mai face așa ceva.
Vom avea un copil!
- Minunat. - Nu-i nimic.
Aș vrea să-mi dăruiască cineva și mie un copil.
Ai dat-o în bară, fiule!
Și eu sunt supărat.
Mă duc să văd ce face Cynthia.
Aaron! Grăbește-te. Vine lumea înăuntru!
Aaron! A plecat?
- Așa se pare. - E totul în regulă?
E în regulă.
- Perfect. - Da.
- Putem pleca acum? - Da.
- Bine. - Bine.
Dumnezeule!
Oscar, ține-te bine! Vai, Doamne!
Iubitule!
- Jeff! - La dracu'!
- Jeff! Ajută-mă, te rog! - Rămâi unde ești!
- Elaine, rămâi acolo! - Ai grijă, e drogat.
- Mă ocup eu de el. - Bine?
Vine cineva sus. O să te prindă.
- Jeff! - Îmi alunecă mâinile.
Trage-te în sus!
Jeff, grăbește-te!
- Trage-te! - Nu pot!
- Ajutor! Vă rog! - Ajută-mă!
- Jeff! - Jeff!
- Vin, Oscar! - Haide.
Oscar!
Ajută-mă, te rog. Nu pot să te mai țin.
- Cine-i acolo? - L-am prins.
- E Jeff! - Jeff?
Bărbăția mea e pusă la îndoială.
Haide.
- Îl ții bine? - Da, e pe obrazul meu.
- Bine. Îi dau drumul! - E pe obrazul meu.
- E în regulă. Te ține Jeff. - E extrem de dotat.
Mi-ar prinde bine o mâna de ajutor.
- Da. - Te țin, amice.
- Ce frumoasă ești. - Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Bună, d-na Cynthia.
Norman.
Tu ești?
Aaron?
- Aaron, cred că putem relua slujba. - Mă duc după reverend.
Ryan, îți mulțumesc că ai restabilit ordinea.
Sunt așa de fericită că ai venit.
Unde este unchiul Russell?
Încep să mă simt mai bine.
- Bine. - Datorită ție. Și ție.
Și ție, Jeff. Mulțumesc.
Mulțumesc, Jeff.
- Ai fost foarte curajos. - Ușurel.
Nu te supăra, dar noi doi nu ne vom mai atinge niciodată.
- Bine. - Bine.
- Jeff. - Da.
Mulțumesc. t
Am nevoie de o bomboană mentolată.
Doamne, scumpule.
- La naiba. - Jeff...
Iarta-ma, tată, sunt puțin agitat azi.
Ai găsit nasturii?
- Da. - Bine.
- Elaine. - Tată.
- Slavă cerului că ești bine. - Da. Suntem bine.
lar tu, imbecilule, ce dracu' te-a apucat?
Nu te mai apropia de fața mea.
- Tată... - Elaine, nu te băga.
Ba mă bag! E vorba de viața mea!
Dacă nu-ți place, problema ta. Dar vreau să știi un lucru.
Dacă vrei să mă vezi pe mine și pe copil,
ar fi cazul să-ți schimbi comportamentul. Clar?
- Te iubesc. - Fetița mea.
Da.
Și eu te iubesc, tată.
Ce naiba se întâmplă aici?
- Iarta-ne, unchiule Russell. - Da, iartă-ne.
Era cineva pe acoperiș și a trebuit să-l coborâm.
Îți ridic eu pantalonii, ține-te bine.
Lasă asta. Ce e cu mortul pe care l-ați adus aici?
- Ce... - Ce mort?
- Nu e niciun mort. - Nu mă aburiți!
Știu să recunosc un mort. Stau la un cămin de bătrâni.
Hai să mergem. Pute în camera asta.
- Cum mai e cu pielea? - Nu știu.
Acum mă îngrijorează mirosul de rahat. Se simte?
Da, dar pe eczemă aia pune niște oțet.
Se albește imediat. E un secret de familie.
Cu mirosul nu pot să te ajut.
Îți recomand să faci un duș sau o baie.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Îmi pare rău pentru situația cu Elaine. - Nu-i nimic.
Ai auzit că e însărcinată? Mă imaginezi pe mine tata?
- Nu. - Nu.
A fost o nebunie aici.
Cade lumea din coșciug, alții atârna de pe acoperiș.
Îmi dai cheile? Aștept în mașină.
- Poftim? - Sunt obosit.
- Bine. - Bine.
Vino.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
L-am văzut! Era mort!
- Normal, unchiule. L-am văzut toți. - La naiba.
Nu, tâmpitule. În baie. Era mort în baie.
Nu pot să cred ce zi de coșmar.
Mie mi se pare palpitant. Pentru o înmormântare.
- În legătură cu chestia de mai devreme... - Știu, se rezolvă.
- De acord? - De acord.
Să trecem de ziua de azi
și ne îngrijorăm mai târziu de restul vieții.
Trebuie să țin elogiul funerar.
După tot ce am aflat.
Trebuie să începem neapărat.
Trebuie să încheiem odată slujba asta, fiule.
Am ratat deja o înmormântare și două botezuri.
- Sigur că da. Să începem. - Vreți să deschideți coșciugul?
- Nu! - Nu.
Bine.
Luați loc, vă rog.
- Tu, cu pălăria. - Da?
la loc.
Aș vrea să-mi cer scuze în numele familiei
pentru tot ceea ce s-a întâmplat.
Aaron, fiul mai mare, ar dori să spună câteva cuvinte despre tatăl său.
Mulțumesc. t
Bine.
"Tatal meu a fost un om excepțional.
"S-a născut în 19..."
- Acum ce se mai întâmpla? - E cineva înăuntru.
Știam eu!
"S-a născut în 1930..."
Drace!
Ce dracu'!
Ce naiba cauți în coșciugul tatălui meu?
Edward, mi-e dor de tine!
Lasă-mă cu Edward!
Poza mea! Amintirile mele frumoase!
Nu, mamă, nu te uita.
Ticălosule!
Tată!
Tata a fost un om excepțional.
Avea defecte?
Da.
Dar a muncit din greu pentru familia lui.
Tot ce mi-am dorit astăzi
a fost să-i spunem cât l-am iubit, l-am îndrăgit și l-am respectat.
Cer chiar atât de mult?
Poate că i-a plăcut Dreamgirls mai mult ca altor bărbați.
Dar așa e viața, complicată.
Ne străduim cât putem.
lar tata s-a străduit cât a putut.
Și a făcut un lucru:
ne-a învățat să ne urmăm visele. t
Când plecați astăzi de aici,
vreau să vi-l amintiți pe tata așa cum era cu adevărat,
un om iubitor, amabil, blând, care nu judecă pe nimeni,
care nu făcea observații disprețuitoare
și nu avea prejudicii împotriva niciunei rase, credințe, gen
sau înălțimi. t
Dacă voi fi pe jumătate omul care a fost tatăl meu,
atunci copilul pe care vreau să-l am cu soția mea frumoasă
va fi cu adevărat binecuvântat.
Mulțumesc. t
Frumos discurs.
O să fie totul bine.
Bravo.
Oscar, hai să n-o luăm de la capăt.
Am știut eu că îi place măciuca.
Cum se simte mama?
Bine. Se odihnește.
O să mai dureze până o să se obișnuiască cu ideea că tata...
Știi tu.
O să-i treacă.
A fost un elogiu funerar foarte frumos. Tu l-ai scris?
Un tip mi-a zis că trebuie să fiu spontan.
Tata ar fi fost mândru de tine. Eu am fost.
Când te simți pregătit, poate mă lași să-ți citesc romanul.
Bine.
- Ți-l trimit săptămâna viitoare. - Bine.
- Dar mai întâi îl citește Michelle. - Bine.
Nu mai vreau să trec prin așa ceva.
Îți mulțumesc, frate.
Sigur nu vrei să mai stai o zi?
Urmează un meci cu Lakers.
- Joacă băiatul tău, Kobe. - Nu.
M-aș simți trist sau în plus.
Știi cum e. Mă apuc de treabă.
Îmi fac chestiile mele. Tot trebuie să jelesc.
Și eu.
Ce e? Trebuia să ajung cumva la aeroport.
Ai grijă să nu ajungi întâi la închisoare.
- Hei! - Ryan.
- Surioară. - Ascultă-mă,
- vino mai repede data viitoare. - Cu siguranță.
Ne vedem la înmormântarea viitoare.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Văd că are cine să-l ducă.
Da, și R. Kelly a folosit același serviciu.
Ca o acadea.
Sunt epuizată. A fost o zi lungă.
O zi foarte lungă.
- Și ia ghici? - Ce?
Acum am chef.
Nu mai e mama. Nu mai sunt musafiri. Nu mai e unchiul Russell.
- Unde e unchiul Russell? - La etaj.
l-am dat două pastile de Valium și l-am băgat în pat.
Poftim?
La dracu'!
Ce verde e totul!