Mai pot să primesc una?
Încă o cafea, te rog.
Unde pleci?
Scuză-mă?
Alo?
Este cineva?
Hei, așteaptă!
Alo?
Ce dracu'...?
Dean. Dean.
Ți-am spus că dacă continui să adormi te vor da afară.
Îmi pare rău. Nu se va mai întâmpla. Ok?
În regulă.
- Nancy. - Bună, Chris, poți să te așezi unde vrei.
- De fapt, mă întâlnesc cu Dean. - Este acolo.
Mersi.
- De ce arăți de parcă... - De parcă nu aș fi dormit de trei zile?
Dean, ce se întâmplă?
Ești sigur că vrei să faci asta?
Uite, îți vine prietena.
- Bună. - Bună.
Mai doriți ceva?
Nu, suntem în regulă. Doar nota.
Quentin, e singurul lucru care vrei s-o întrebi?
Măgarule.
Uitați.
Sunt Chris și Dean.
Ok.
Haide!
E aiurea.
Despre ce era vorba?
Jesse e supărat pentru că Chris s-a despărțit de el.
Nici nu știam că sunt împreună.
Da.
Cred că pot să păstrez restul.
Îmi pare rău pentru mizeria lăsată de băieți.
Sunt obișnuită.
Nu te-ai plictisit să lucrezi aici în fiecare weekend?
Tu nu te-ai plictisit să vii aici în fiecare weekend?
Quentin, vii sau nu?
Îmi pare rău.
Ai grijă de restul.
- Ne mai vedem. - Ne vedem.
Ascultă, poate ar trebui să vorbești cu cineva.
Am vorbit.
Crede că toate problemele mele vin din trecut.
Am început să reconstitui copilăria și atunci a început totul.
Ce a început?
Aceste coșmaruri.
Coșmaruri?
Deci nu poți să dormi?
Pot să dorm...
... dar nu vreau.
Ok, Dean, ascultă-mă.
Sunt doar vise... Ok? Nu sunt reale.
Aceste vise sunt reale.
- Nu sunt. - Sunt reale.
Îmi pare rău.
Este în ordine.
Mă duc să mă curăț. Este în ordine.
Nu ești real. Nu ești real.
- Nu ești real. - Acum sunt.
Dean, ce faci?
- Nu ești real. - Dean, încetează! Dean!
Dean!
Nu!
COȘMAR PE STRADA ELM
Traducerea și adaptarea: subs.ro Team www.subs.ro
O tragedie ne zdruncină,
dar ne și unește în suferință.
Astăzi, ne-am adunat aici
pentru pierderea tragică a unui tânăr plin de viață.
Să ne rugăm.
Doamne, Tu poți să transformi umbra morții în lumina unei vieți noi.
Așa cum ne-am adunat adunat pentru a-l încredința pe Dean în mâinile Tale...
Haide dragă, s-a sfârșit.
Să mergem să salutăm. Bună Gwen, ce faci?
- A trecut mult timp. - Da, mai ales în aceste circumstanțe.
Sunt aici dacă ai nevoie de cineva cu care să vorbești.
Sunt bine, mulțumesc.
Am stabilit un centru în școală, știi unde este biroul meu, Nancy.
Da.
- Îl cunoști pe Dean de atunci? - Aceea sunt eu, dar nu știu
cum am ajuns în poza asta. L-am cunoscut pe Dean în liceu.
Haide.
Dean a spus ceva chiar înainte să moară.
A spus: "Nu ești real".
A repetat la nesfârșit.
Ai idee ce înseamnă?
Nu, nu știu.
Dean lua medicamente cu pumnul.
Parcă cineva îl forța,
dar nu era nimeni acolo.
Trebuie să mă crezi.
Chris, era târziu, erai speriată
și mintea îți juca feste.
Eu te cred.
Da?
- Am văzut... - Nu ai văzut nimic!
Nu ai fost acolo, Chris a fost.
Este afectată așa că las-o în pace.
Nu ai idee ce am văzut.
Să mergem acasă.
- Bună. - Bună.
Unde sunt pozele cu mine de când eram mică?
Nu sunt aici.
Probabil în garaj, de ce?
Azi la înmormântare...
am văzut o poză cu mine și Dean când aveam 5 ani dar...
nu îmi amintesc să îl fi cunoscut pe Dean înainte de liceu.
Cine își poate aminti vârsta de 5 ani?
Împachetează alea, cina e aproape gata.
Noapte bună, dragă.
Îți amintești de mine?
Chris? Ești bine?
- Ce e aia? - Nimic.
E doar un desen.
Ești bine?
Da.
- Tu ești bine? - Da.
Dacă vrei să vorbești cu cineva, sunt aici.
Sunt sigur că sunt mii de persoane,
- dar dacă vrei să vorbești cu cineva... - Mulțumesc.
Quentin, întârzii la oră. Să mergem!
- Tata. - Știu.
A fost Pericle cel care le-a spus atenienilor să se adune la porțile cetății
în timp ce flota lui i-a atacat pe spartani pe mare.
Avea să fie o victorie grea dar sigură. Pericle a spus:
"spartanii nu vor trece zidurile acropolei" dar nu a știut că va veni molima.
Deschideți la pagina 84.
Spartanii erau înarmați cu o diversitate de arme.
Unele erau chiar improvizate și nu ezitau să măcelărească orice ființă vie.
Trezește-te! Trezește-te! Trezește-te! Trezește-te!
Nu ar trebui să adormi la oră.
- Bună Chris. - Cine ești?
Ești la fel de frumoasă ca întotdeauna.
Nu ai de ce să te temi.
Nu o să te doară...
... deloc.
Ești bine domnișoară Fowles?
Îmi pare rău.
Chris.
Rufus, ce faci?
Vino.
- Trebuie să plec la Londra astă-seară. - Bine.
- Te descurci? - Da. Sunt în regulă.
Voi fi bine, drum bun.
Îmi fac griji pentru tine, încearcă să dormi.
Te sun când aterizez.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Doamne, Jesse.
Ce faci aici?
- Mă lași să intru? - Da, intră.
Știu că am fost un nemernic gelos,
dar Dean îmi era prieten.
Vrei să îmi spui ce se întâmplă?
Am aceste coșmaruri...
... și îmi este frică.
Cred că și Dean le avea.
- Chris, toți... - Știu ce vrei să spui.
De fiecare dată când visez...
... văd același om.
E...
E ars și mutilat și încearcă să mă rănească cu niște...
cuțite la degete.
Ce?
Dumnezeule...
Avem același vis.
- E imposibil. - Este posibil.
E doar un vis.
Îmi este atât de frică. Tot ce vreau e să dorm, dar
dacă dorm mă vă omorî ca pe Dean.
Ar trebui să nu mai vorbim despre asta.
Vorbim, ne gândim și visăm doar asta.
Uită-te la mine.
- Stai cu mine? - Desigur.
Rufus. Rufus, vino aici!
Rufus.
Rufus, vino aici.
Rufus.
Îl mângâiam doar.
Ajutor. Ajutor. Ajutor.
Vino. Vino.
Trebuie să ne ascundem.
4... 3... 2... 1...
Cine nu e gata...
... îl iau cu lopata.
Jesse.
Jess.
Chris. Chris oprește-te! Chris.
Dumnezeule!
Trezește-te! Chris.
La naiba.
Hei, tu! Pleacă de pe proprietate.
Dragă.
- Nancy. Nancy. - Da.
- E mijlocul nopții, trebuie să dormi. - Bine.
Acum.
Sunt eu.
Ascultă-mă!
Ce s-a întâmplat?
Al cui e sângele? Este al tău?
- Am fost cu Chris... - Ce i-ai făcut?
Nu i-am făcut nimic. Asta încerc să-ți spun.
Ascultă-mă, se întâmplă ceva.
- Spune-mi ce s-a întâmplat cu Chris. - Cineva a omorât-o în somn.
Despre ce vorbești?
Nu te preface că nu știi. La înmormântare ai spus că știi.
Cineva încearcă să ne omoare în visele noastre.
- De ce aud mereu acest cântec? - Ce cântec?
- Unu, doi, Freddy vine după tine. - Freddy.
Este numele lui și e în mintea tuturor.
E imposibil.
Nancy.
- Trebuie să oprim asta. - Cum?
Nu știu, dar nu adormi.
Să nu te culci.
Dacă mori în vis, mori și în realitate.
Oprește-te!
Jos. Jos.
Nu am făcut nimic.
Nu am făcut nimic, jur.
Jos.
Nu am făcut nimic.
Taci. Ridică-te.
- Nu am omorât-o eu. - Taci.
Ridică-te.
Suspectul a fost prins.
Nancy, știi. Știi cine a făcut-o.
Deschideți poarta 4.
Alo. Sunt Nancy.
Ai spus să te sun dacă trebuie să vorbesc cu cineva.
- Da. - Chris e moartă.
Stai treaz! Stai treaz!
Liniște.
Privarea de somn
Coșmaruri?
Da.
Freddy?
Deschideți 4. Ridică-te.
Ai tăi ți-au plătit cauțiunea.
Jessie, ajutor. Ajută-mă, te rog.
- Doamne. - Nu, doar eu.
Ce vrei de la mine?
Crezi că poți da înapoi timpul?
- Răspunde-mi! - Nu.
- Crezi că poți învia morții? - Nu. Nu.
De ce crezi asta?
Nu. Nu.
De ce țipi? Nici nu te-am tăiat încă.
Nu am fost eu. Nu am fost eu.
Dați-mi drumul.
Știai că după ce inima se oprește
creierul funcționează până la 7 minute?
Mai avem 6 minute să ne jucăm.
- Ești bine? - Da, doar obosită.
- Ce-i asta? - Zoneral.
Amfetamina pentru copii cu ADHD. Folosesc de la 15 ani.
Nu, mersi.
Mergi pe vapori... ești sigură?
Da...
Nu credeam că ești religios.
Trebuie să crezi în ceva.
Ce caută ăsta aici?
L-am văzut în visele mele. E vorba de un tip trădat de un oraș.
Și se răzbuna prin a le lua copiii.
Și tu visezi copii?
Și mai e și o școală.
Trebuie să însemne ceva.
Nici n-am fost împreună la școală până în clasa a șasea.
- Timpul acronic. - Ce vrei să spui?
Coșmarurile sunt provocate de ideea
că cel care visează nu are control și cauzează insomnie.
Spune că cel privat de somn timp de 70 de ore va experimenta mici reprize de somn.
Creierul va ceda, împreună cu semnele vitale care vor încerca să se încarce
ceea ce înseamnă că visezi dar nu știi.
Chiar dacă ești treaz.
Spune că după aceea creierul tău va ceda și vei intra în comă.
Somn permanent.
Nancy.
Nancy!
Da.
Bună.
Unde ai fost?
La librărie.
Nu știam unde ești.
Și cu tot ce au pățit prietenii tăi...
Mamă. Am vreo legătură cu Chris?
Cu el și Jesse
și Quentin?
Când eram la școală, când eram mici, sau ceva de genul ăsta?
Din câte îmi amintesc, nu.
Știm pe cineva pe nume Frank?
Nu cred.
Bine.
Noapte bună.
Bună, sunt Gwen.
Nancy începe să-și amintească.
Ești bine?
Da, mamă.
- Bine, mă bag în pat. - Bine.
Bună, Nancy.
- Ai crescut. - Ești doar un coșmar.
Da.
Nimeni nu poate dovedi că am fost aici.
Cine ești?
Nu-ți amintești?
Trebuie.
Ești numărul unu.
Și ești...
micuța mea Nancy.
- Am spus fără răni. - Ba da.
În visul tău.
Miroși altfel.
- Quen? - Nancy, Chris e mort.
A murit în somn.
L-am văzut.
Am adormit și l-am văzut pe Freddy.
Bine, vin la tine.
Bine.
Tată, am plecat la Nancy.
Era o școală. A fost închisă acum mulți ani.
Nu găsesc poze.
Vino.
Am desenat asta după ce am visat.
Nu cred că am mai văzut asta.
Ce legătură are tipul pe care îl visăm cu școala noastră?
Nu știu.
Dar știu că mama ascunde ceva.
Nu e nimic aici.
Stai.
Ce e asta?
Sunt toți aici.
Chris, Jesse, Dean.
Sunt și eu...
Ce faceți?
Nancy, ce se întâmplă?
- Dă-mi poza. - Nu înțeleg.
Ai spus că...
Ai spus că nu ne știam.
Dar suntem toți în poză. Am fost împreună la școală.
Dă-mi poza.
- E în regulă. - De ce m-ai mințit?
- N-am mințit. - Am fost aici, de ce m-ai mințit?
- Nu mă mai minți! - Nu te mint!
- Nu mă mai minți!
Nu voiam să trăiești cu amintirea asta!
Nu voiam să-ți amintești, voiam să uiți!
Ce să-mi amintesc?
Ce s-a întâmplat în școala primară?
Era un bărbat.
La școală.
Îl chema Fred Krueger.
Era grădinar.
Locuia în subsolul școlii.
Și voi, copiii, erați viața lui.
Patru, trei, doi...
Unu.
Nu am vrut să credem la început.
Cine nu e gata...
Erați atât de inocenți.
Îl iau cu lopata!
Și tu, Nancy.
Ce desenezi? E foarte frumos.
Tu erai preferata lui.
Am și alte desene.
Nu sunt frumoase. Poate mă ajuți să le repar.
Apoi am început să observăm lucruri.
Da, se poartă ciudat în ultima vreme.
Ne duce la peștera secretă.
E în regulă.
Și n-ați sunat poliția?
A plecat din oraș înainte să îl confruntăm.
A plecat. Nu te mai poate răni.
Visele pe care le ai...
Sunt amintiri reprimate.
Dintr-o perioadă îngrozitoare.
Voi fi bine?
Trebuie să îi avertizăm și pe ceilalți copii.
Nu...
Nu are niciun sens. Trebuie să mai fie ceva.
Are sens. Ai auzit ce ți-a spus mama ta. Sunt amintiri reprimate.
Dacă greșește?
Le retrăim, dar sunt doar amintiri.
De unde știi?
Amintirile nu te ucid.
Gwen, intră în mașină.
- E tata, trebuie să plec. - Trebuie să...
E o prostie. Tu auzi ce spui?
Îmi pare rău.
Vreau să vă încălziți, apoi să faceți 200...
Quentin, vreau să te trezești.
Bine, băieți. Haideți!
Pe loc.
Atlet faimos decedat
despre care prietenii spun că era inteligentă...
Sunteți siguri că dați tot ce puteți?
Fluture puternic după fluier.
Bine, vom face 8 de 300, coborâți la 14, țineți 18.
Bine, afară.
Pe locuri.
Fiți gata.
Haideți, mai repede, băieți!
Haideți!
Haideți, haideți!
Haideți.
Haideți!
Așteaptă!
Hei!
Krueger, ieși afară, nenorocitule!
Deschide ușa, Krueger!
Deschide dracu' ușa!
Vezi să nu iasă prin spate!
Opriți-vă!
Ce faci?
Nu, nu, nu. Nu așa.
Dar cum?
Cu copiii noștri într-un tribunal plin de oameni...
Trebuie să chemăm poliția. Nu așa...
Pentru fiul meu!
Krueger!
Ești bine?
Asistentă! Respiră, respiră.
Relaxează-te și respiră.
Am mai avut un coșmar aseară.
Omul ars cu bluza în dungi tot încearcă să mă ucidă.
De data asta am ajuns în fața unei școli.
M-am trezit înainte să apuc să explorez, dar trebuie să însemne ceva.
M-a urmărit până în școală. Am scăpat și am ajuns în subsol.
Dar cred că acolo vrea să ajung.
De parcă ar vrea să găsesc ceva.
Încep să visez cu ochii deschiși.
Nu mai știu ce e real.
N-am dormit de trei zile.
Dacă dorm visez.
Dacă visez mor.
I se mai întâmplă cuiva asta?
Mă poate...
ajuta cineva?
Vă rog.
- Sunt morți cu toții. - Știu ce a pățit Freddy.
Cine l-a omorât pe Krueger?
Unde ați auzit asta?
L-ați urmărit, l-ați prins și l-ați ars de viu.
Nu l-am vânat!
Vă protejam.
- De cine? - De el. Și ce v-a făcut.
- Ce ați spus că v-a făcut. - Aveam cinci ani!
Am fi spus orice.
De ce nu ați mers la poliție?
- Erați așa de mici. - Nu! Și ce am zis că a făcut...
Peșteră? Ați găsit-o vreodată?
Nu.
De unde știți că era vinovat?
- Dumnezeule. - Ați ucis un om nevinovat.
Nu trece zi să nu mă gândesc la asta.
Meriți măcar asta.
Quentin.
Când vei avea și tu copii
vei știi ce înseamnă să îi protejezi.
Nu mă atinge!
Ascultă-mă. Fred Krueger nu a existat.
Quentin.
Quentin, stai.
- Ce? - Mai încet!
- Oprește-te! - Noi l-am ucis.
- Poveștile și minciunile noastre. - Dacă îl putem opri?
Dar la școală? Marcus zicea că Freddy voia ca el să găsească ceva.
Bine.
Nancy.
Nu vrei să stai cu mine, Nancy?
Ce faci?
Doar ce l-am văzut pe Chris într-un sac.
N-ai dormit de mult.
Încep reprizele mici de somn. Să mergem.
Să găsim școala.
Ce căutăm aici?
Mai am nevoie de pastile.
Bună, voi avea nevoie de
un alt flacon.
Nu vă mai pot da.
Va trebui să vă sunați doctorul.
N-am timp să sun un doctor.
Iau pastilele astea de la 15 ani.
E în regulă. Mergeți în spate
și îmi aduceți măcar câteva...
Nu, îmi pare rău.
Quentin!
Dă-mi flaconul!
Nu.
Quentin!
Nu!
Trezește-te. Sângerezi.
Bluza lui...
E aici.
Ești rănită grav.
Să mergem la spital.
Scumpo!
Draga mea, ce s-a întâmplat?
Cine ți-a făcut asta?
Mamă, știi cine.
Știi cine.
Draga mea.
Bun, ce facem?
Îți voi da ceva pentru durere.
Vei adormi imediat.
Nu vreau.
E în regulă.
Nu, mamă, nu vreau.
O să înțepe puțin.
Nu! Nu! Nu!
- Unde e Quentin? - Putem vorbi în hol?
Nu...
Unde e Quentin? Am nevoie de el.
Fiica dvs trebuie sedată și nu pot face nimic fără autorizația dvs.
Vreau să scape de durere.
Bun.
Semnați aici.
Perfect.
Mulțumesc.
- Ești bine? - Da.
Ce-i asta?
- Adrenalină. Ne va ține treji. - De unde o ai?
Am furat-o de la o asistentă.
Nu poți s-o iei pur și simplu. Nu știi cum vei reacționa.
E ultima mea grijă acum, așa că... Vrei?
Nu.
Ești bine?
Da.
Să mergem.
- Cât mai e? - Aproape că am ajuns.
Vorbește cu mine să nu adorm.
Despre ce să vorbim?
Nu știu.
Care e culoarea ta preferată?
Albastru.
Dacă chiar vrei să vorbim,
de ce m-ai tot refuzat de fiecare dată în ultimii doi ani?
Nu știu dacă ai observat, dar nu prea m-am integrat...
Dacă trăim până mâine te scot în oraș.
Și dacă spun nu?
Trage un pui de somn și mai gândește-te.
- Ești bine? - Da.
L-am văzut. Era chiar acolo.
Trebuie să mergem. Haide.
Asta este.
Aceasta este școala.
Nu!
Ești bine?
- Nu mai știu ce este real. - Haide.
Urmează-mă.
Vino aici.
Sunt aici, acum ce urmează?
Deoarece nu-mi amintesc nimic din asta.
Asta trebuie să fie camera lui.
Ne-a adus aici cu un motiv.
Cu siguranță e camera lui.
Quentin!
Este ceva acolo în spate.
Am mai fost aici.
Dacă poți să ții un secret te voi duce într-un loc special.
Cu ce sunt acele poze?
Toate sunt cu tine.
- Lasă-mă să văd. - Nu.
Nu!
Dumnezeule!
Nu!
Te-ai înșelat.
Nu este pe urma noastră pentru că am mințit.
Este pe urma noastră deoarece am spus adevărul.
La naiba!
Ce vrea de la noi? Nu se va opri niciodată.
Știu ce trebuie să facem.
Vino.
Trebuie să fie o altă cale.
Suntem reduși să rămânem aici și să nu facem nimic...
- Eu ar trebui să fac asta. - Singur nu vei reuși.
Eu sunt singura care îl poate scoate afară.
Nancy, nu te pot lăsa să dormi aici. Nu te vei mai trezi.
Știu că nu vei lăsa asta să se întâmple.
Trezește-mă dacă vezi că mă zbat.
Trebuie să crezi în ceva, nu?
Voi fi aici când te trezești.
Vei reuși.
La naiba!
Tu nu o poți salva!
Atins.
Tu ești.
Krueger!
Prietena ta este aici. Revin imediat.
Ghici cine vine după tine?
Micuța Nancy...
Acum că m-ai chemat, ce joc ai vrea să jucăm?
Să ți-o pun!
Sună amuzant.
Ești un pic am grăbită pentru gustul meu.
Ce-ai zice să stăm mai întâi împreună.
Nu, nu este real.
Este real.
Eu sunt real.
Ce zici de asta pentru un vis umed?
Quentin, trezește-mă.
Stresul...
Întotdeauna ai fost preferata mea.
Îți amintești Nancy?
Bineînțeles că da.
Acum îți amintești totul,
nu-i așa?
Amintirile tale mă hrănesc.
Nu, te rog, nu.
Gura ei spune nu,
dar corpul ei spune da.
Nu te întoarce. Privește-mă!
Uite ce mi-ai făcut.
Acum a sosit vremea să ne jucăm.
Te distrezi?
Fetiță prostuță.
Nu-mi poți face rău. Ești în lumea mea.
Și nu poți pleca niciodată.
Asta e muzică pentru urechile mele.
Vreau să mă trezesc!
Nu te poți trezi. A trebuit să te țin mult timp trează
pentru ca atunci când te culci
să nu te mai trezești.
Nancy, trezește-te!
Vom sta aici multă vreme.
Nancy, te rog.
Dacă tu crezi că prietenul tău te poate trezi...
Te rog, nu face asta!
Te rog.
Acum eu sunt prietenul tău.
Nancy, întoarce-te. Te rog, trezește-te.
Ai promis!
Vise plăcute.
Quentin, pe el!
Nemernicule!
Frumoasă încercare, Nancy. Acum, lasă-mă să pășesc.
De ce nu mori?
Doare, nu?
Pentru că ești în lumea mea acum, târfă.
Stai.
Nicio urmă de cadavru.
Hei, Quentin.
Coșmarurile s-au terminat.
De ce nu te duci direct în pat, ok?
Mamă ?
Știu că doar ai încercat să mă protejezi.
Mulțumesc.
Mă bucur că ești teafără.
Să mergem.