Traducerea și adaptarea: Kprice/BRiLi
Numele: Joyce Lakeland.
Locuiește la aproximativ 4-5 mile de drumul Derrick,
dincolo de vechiul Branch.
Cunosc vechiul Branch.
E o doamnă care face bani din orice, Bob?
Așa cred,
dar a făcut-o destul de discret.
N-a făcut nimic indecent
sau ceva de genul acesta.
De fapt,
dacă predicatorii din preajma orașului n-ar face presiuni asupra mea,
n-aș deranja-o deloc.
Cum să procedez?
Îi spun s-o lase mai moale o vreme sau să...
Nu știu. Nu știu.
Mergi la ea, cerceteaz-o și hotărăște singur.
Știu că vei fi înțelegător,
atât de înțelegător și binevoitor pe cât vei putea fi.
Du-te la ea și vezi ce impresie îți face.
Bine.
Mulțumesc, Bob.
Bună dimineața, dră Parker.
- Bună. - Bună dimineața, dnă.
Problema, atunci când crești într-un orășel mic,
este că toată lumea crede că știe cine ești.
M-am născut aici, acum 29 de ani.
Central City era suficient de mic
ca tatăl meu să fie singurul doctor din oraș.
Apoi a apărut petrolul,
iar orașul s-a dezvoltat și și-a meritat numele.
Biroul șerifului se ocupa și de poliția
din oraș, și de cea din județ.
Făceam o treabă destul de bună, după propriul nostru mod de a gândi.
Suntem cam de modă veche.
Aici spui "da, dnă" și "nu, dnă"
oricui poartă fustă.
Aici, dacă prinzi un bărbat cu pantalonii în vine,
îți ceri scuze,
chiar dacă trebuie să-l arestezi după aceea.
Aici ești și bărbat și domn,
sau nu ești nimic.
Dumnezeu să te ajute dacă nu ești.
Da.
Scuzați-mă, dnă...
Intră.
Du-te în spate.
Trebuie să mă spăl.
Ce crezi că faci cu aia?
Sunt din partea biroului șerifului, dnă.
Ce faceți cu ea?
Am permis.
Mulțumit, dle polițist?
Cred că e în regulă.
Numele meu e Ford, dnă, nu Cooper (polițist).
Iisuse!
Singu tip cât de cât drăguț pe care l-am văzut în gaura asta împuțită
e un găgăuță cu insignă.
Cât vrei?
N-o fac cu polițiști.
Nu e prea politicos, dnă.
N-am venit decât să discutăm puțin.
Iar eu te-am întrebat ce vrei.
Cred că vreau să plecați din Central City până la apusul soarelui.
Dacă vă mai văd aici după aceea...
Vă voi aresta pentru prostituție.
Nemernic nenorocit!
Nu spuneți asta, dnă.
Nemernic nenorocit!
Ticălosule! Bastardule! Proxenetule!
Dă-te de pe mine.
Dă-te de pe mine!
Lasă-mă în pace, ticălosule!
Dă-te de pe mine!
Bastard nenorocit!
Îmi pare rău.
- Îmi pare rău. - Nu.
Nu spune că-ți pare rău.
M-am întors a doua zi și în ziua următoare.
Nu m-am putut abține.
Era ca și cum o adiere ar fi întețit un foc mocnind.
Hai să plecăm din vechitura asta de oraș împreună,
doar noi doi.
Ce? Ești nebună?
Continuă.
Vreau să te aud spunând-o.
Nu.
Continuă.
Spune-mi ce familie bună și veche sunteți voi, cei din neamul Ford.
"Noi suntem familia Ford, dnă".
"Nici măcar nu ne-am gândi să locuim"
"cu o târfă mizerabilă, dnă".
Nu spune asta.
Crezi că ești prea bun pentru mine.
Nu începe.
Asta crezi.
N-o să renunț niciodată la tine.
Niciodată.
Și dacă crezi că ești prea bun pentru mine acum,
voi face să nu mai fie așa.
Iubito, îți faci singură rău degeaba.
Mă gândeam la bani.
Pot face rost de bani.
Da?
E nebun după mine și e prost ca noaptea.
Poftim?
Cine e nebun după tine și prost ca noaptea?
Elmer Conway.
Știi cine-i, așa-i?
Îl cunoșteam pe EImer Conway destul de bine.
Fusesem colegi de clasă la școală.
Nu e om rău.
Numai c-a fost răzfățat.
Răsfățat de tatăl lui, Chester Conway.
Chester a construit jumătate din CentraI City,
și se comportă de parcă ar fi proprietarul orașului,
dar nimeni nu are curaj să-i spună nimic.
Joyce era nebună să creadă că i-ar putea face ceva
bătrânului Conway.
Însă planul ei m-a făcut să mă gândesc
cum mi-aș putea regla eu niște conturi mai vechi.
Vrei să-ți mai torn una, dragule?
Nu, trebuie să plec.
Bine.
Ești ajutor de șerif?
Nici măcar nu porți armă.
Nu, nu port.
Și dacă încearcă vreun ticălos să te împuște?
O să-ți spun un secret.
Nu avem prea mulți ticăloși în Central City.
E bine de știut.
Am început să frec la icre oamenii.
Nu mă puteam abține.
Cred că era un substitut pentru altceva.
- Mulțumesc, Max. - Nu trebuie să plătești.
Vreau să-ți mulțumesc pentru ce ai făcut pentru Johnnie.
Nimieni n-a mai făcut ce-ai făcut tu.
Și eu îți mulțumesc, Max.
Apreciez gestul.
A schimbat complet situația.
Să știi c-am descoperit că viața nu-ți oferă mai mult
decât îi oferi tu.
Aici ai dreptate, Lou.
Da. Eu trebuie să plec.
Am o mulțime de lucruri de făcut
și nu vreau să le fac în grabă.
Graba strică treaba.
- Bună seara. - Bună seara.
Ce faci, amice?
Ce faci?
Am fost la un chef monstruos,
și pe cuvânt, dacă nu mănânc imediat ceva,
o să cad pe stradă, înțelegi?
- Serios? - Da.
Ai nevoie de ceva care să te încălzească, nu?
Orice.
Absolut orice.
Da.
Issuse, prietene!
Țigara.
Ce naiba ai vrut să faci cu asta?
Vezi asta?
E o insignă de șerif adevărată.
- Sigur. - Dispari.
Sigur, amice.
Sigur, sigur, plec.
Am plecat.
Ai grijă cu chestia aia, amice.
Zici tu?
Mai bine ai avea grijă.
Bună, Lou.
- Joe. - Bun venit.
Intră.
Scuză-mă că ți-am cerut să vii atât de târziu.
M-am gândit că-i mai bine să fim discreți,
dat fiind că ești funcționar public.
Ia loc.
E cald aici, nu?
Ce pot face pentru tine?
Uite, Lou,
voiam să discut ceva cu tine,
și știu că este un subiect
foarte sensibil pentru tine...
Ce-ai simțit pentru Mike Dean?
Nu înțeleg ce vrei să spui.
Era fratele meu.
Era fratele tău vitreg, nu?
Tatăl tău îl adoptase.
Tata și familia Dean erau prieteni vechi,
iar când părinții lui Mike au decedat,
în marea epidemie de gripă de acum câțiva ani,
tata l-a adoptat.
Mama a murit când eram mic,
iar tata s-a gândit că Mike ar fi o companie plăcută pentru mine.
Erai singurul fiu și moștenitor,
iar tatăl tău mai aduce un fiu.
Nu te-a enervat deloc asta?
N-aveam decât 6 ani, iar Mike avea 8 ani,
așa că nu...
Deci l-ai îndrăgit pe Mike?
Nici un frate bun nu mi-ar fi putut fi mai drag.
Chiar și după ce a făcut ce-a făcut?
La ce anume te referi?
Haide...
Fata l-a identificat.
Fata respectivă avea 5 ani.
Ar fi identificat pe oricine ar fi fost adus în fața ei.
Deci n-ai simțit nici cea mai mică urmă de rușine
când s-a întors în Central City?
Niciuna.
Voiam să revină. La fel și tata.
Tata a tras multe sfori să-i obțină acel serviciu.
Lou, prea se potrivesc toate.
Dă-mi voie să-ți spun ce știu despre moartea lui Mike,
bine?
A fost omorât acum 6 ani.
Lucra pe o grindă la Conway Construction.
Se pare c-a alunecat pe un nit.
Când a căzut,
s-a aruncat în spate,
să aterizeze în clădire, pe parchet.
Însă podelele nu fuseseră aranjate corespunzător.
Așa că a căzut
până la subsol.
Și ce-i cu asta?
Ascultă-mă și-o să-ți spun, Lou.
Conway, Chester Conway, nu pusese pardoseala.
Haide, Joe.
Nu te-ai gândit cum trebuie la asta.
Știu că te înțelegeai bine
cu Chester Conway,
după care el a avut ideea să devină independent.
Asta te-a cam supărat, nu?
Înțeleg asta.
E perfect normal.
Însă dacă te-ai gândit că aceea a fost crimă,
Joe, ar fi trebuit să spui asta acum 6 ani.
Am dreptate?
Îmi pare rău că te-am deranjat degeaba, Lou.
Desigur, mi-a făcut plăcere să discutăm.
Pot să-ți sugerez ceva, Lou?
Bineînțeles.
Păstrează-ți tâmpeniile pentru fraieri.
Bine?
Noapte bună, Joe.
Lou.
Lou?
Ce faci?
Lou.
Amy, ce faci aici?
Te așteptam sus.
- Te-ar fi putut vedea cineva. - Nu m-a văzut nimeni.
M-am strecurat afară după ce au adormit ai mei.
Nu te bucuri?
Nu te așteptam.
Doamne, cât entuziasm!
Îmi pare rău.
M-am dezbrăcat de haine și decență pentru tine,
iar tu spui că-ți pare rău.
Ne vedem duminică la cină?
Nu pot, iubito.
I-am promis o favoare unui coleg.
N-am cum să-l refuz.
N-ar trebui să dureze mult.
Vino în jurul orei 20:00 și așteaptă-mă.
Vom avea o discuție.
Vom vorbi despre modul în care te-ai comportat
în ultimele două săptămâni.
Ai înțeles?
Da, dră Stanton.
Somn ușor.
Pa.
O iubeam pe Joyce.
Uneori mi se părea că vocea ei
îmi șoptea:
"Oprește-te, Lou".
"Nu e prea târziu să încetezi".
Dar apoi mi-l aminteam pe Chester Conway,
și știam că trebuie să-mi continuu planul.
Intră.
Închide ușa după tine.
Ia loc.
Ei bine...
Ai pregătit totul pentru diseară, nu?
Facem asta, să vindecăm rana?
N-o să fac nimic.
Adică deja am făcut destul.
Nu cred c-ar trebui s-o lăsăm așa, Lou.
Dacă o mai vede nebunul de Elmer,
nu pot să-ți spun ce-o să se întâmple.
Vreau să iei tu banii.
10,000$ în bancnote mici.
N-o să fac asta.
Ia-i și plătește-o,
îți faci un pic de cap cu ea,
și o scoți din oraș.
Dle Conway.
Așa rezolvi.
O plătești, te distrezi cu ea, și o dai afară.
Ai spus ceva?
Uitați care e situația. Dra Lakeland a insistat
ca Elmer să ducă el însuși banii.
Acestea sunt condițiile ei.
Nu văd ce legătură are ea.
Ceea ce nu vedeți
este că aveți un mare necaz.
Ce-ai spus?
Ce credeți c-ar spune lumea
dacă ar afla că un ofițer al justiției
a plătit un șantaj?
Elmer a apelat la mine pentru problema lui,
iar eu la dumneata.
Mi-ați cerut să văd ce pot face
pentru a rezolva totul în liniște,
iar eu am făcut tot ce-am putut face,
și chiar nu văd cum îmi puteți cere să mai fac ceva.
Poate că ai dreptate, băiete.
Dar o să vezi c-o să plece după ce va primi banii.
Dacă după o oră încă n-a plecat,
o mut eu însumi.
O să-l trimit pe Elmer pe la tine
imediat ce-o să dau de el.
Asigură-te că a înțeles perfect totul.
Ai înțeles?
Și dacă bătrânul nu se liniștește?
Stai așa, ai spus că ești sigur
c-o să se răzgândească.
Dacă nu este așa, mai bine i-aș spune drei Lakeland.
Nu. Să nu faci asta, Lou.
De ce nu faci tu asta?
De ce nu-ți faci o afacere?
Tu și cu Joyce ați putea-o administra împreună,
iar după ce va merge bine,
ai putea lua legătura cu tatăl tău să...
Ar vedea c-ai făcut o mutare inteligentă.
Nu știu ce să spun.
N-o să-ți forțez mâna.
Deja mi-a înțepenit gâtul după o milă jumate parcursă
pentru a vă oferi un nou început.
Știu c-ai făcut asta, dar de ce?
De ce?
De ce ai făcut asta pentru mine și pentru ea, Lou?
M-am gândit că poate ai face și tu ceva pentru mine.
Cred că ți-aș putea da ceva
din cei 10,000 $.
Nu te deranja.
Dacă nu ai banii tăi,
nu vreau să iau de la bătrânul tău.
Am o mulțime de bani proprii.
Haide...
Ce naiba? Ia-i.
- Sigur? - Da.
- Apreciez. - Mulțumesc, Elmer.
Și eu apreciez.
Deci vei fi acolo diseară, nu?
- La ora 22:00. - La ora 22:00.
Ai mai ascultat asta?
Negru.
Galben.
Și roșu.
Sună bine.
- Lou. - Bună, draga mea.
Bună.
Ce faci aici?
Chester a vrut să trec pe aici, să-l țin pe Elmer de mână.
O să ajungă abia peste o oră, așa că...
Vii și tu după mine peste două săptămâni, așa-i, Lou?
Vii?
Așa ne-am înțeles.
Promiți?
Lou, crezi că Elmer
va cauza probleme?
Nu văd cum ar putea.
Ce-o să facă, o să-i spună lu' tati?
O să-i spun că te-ai răzgândit.
Nu știu, numai că...
Totul pare foarte complicat.
Păi...
Crede-mă, scumpo, este destul de complicat.
Ți-l amintești pe fratele meu vitreg, cel care a murit?
Da.
Ei bine, Chester Conway
a pus la cale uciderea lui.
Îngrozitor, Lou!
Da.
Nu poți să-i faci ceva lui Elmer.
Nu trebuie, dragule.
Te rog. N-o să te las.
Nu mă vor prinde, iubito.
Nici măcar nu mă vor suspecta.
Vor crede că s-a îmbătat
ca de obicei,
după care v-ați certat
și ați fost amândoi omorâți.
N-are nicio logică.
Cum să fiu și eu moartă?
Nu.
Trebuie să călătoresc.
Iubito, nu mai pleci nicăieri.
Ai înțeles?
Lou.
Așteaptă.
Aproape am terminat.
De ce?
Îmi pare rău, iubito.
Îmi pare rău.
Te iubesc.
Așteaptă.
Te iubesc.
Hei.
Hei!
Mă auzi?
Iubito, mă auzi?
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău.
Te iubesc.
La revedere!
Te vei face bine.
În regulă.
Salut, Lou!
Ai ajuns înaintea mea?
Ai adus banii?
Tu ce zici?
Unde-i Joyce?
E în dormitor.
De ce nu intri și tu?
Sunt sigur că-i întinsă și te așteaptă.
N-ar trebui să vorbești așa.
Știi că urmează să mă căsătoresc.
Iubito!
Scumpo!
Doamne!
Cine a făcut asta, Lou?
S-a sinucis.
N-are nicio logică.
Ba sigur că are.
Numai că ești prea prost s-o vezi.
Îmi pare foarte rău, iubito.
Dar mi-e frică. Îmi pare rău.
Știu că și ție ți-a fost frică.
Păreai foarte uimită. Îmi pare rău.
Fir-ar.
La naiba, Lou!
Vrei să mori sau ce mama naibii?
Îmi pare foarte rău, dle.
Am făcut pană și-a trebuit să opresc.
Nu v-am văzut când...
Hai să mergem.
N-avem timp de stat la taclale.
Dar e încă devreme.
Pe naiba.
E 23:15, iar Elmer n-a ajuns acasă încă.
A spus că se întoarce imediat,
dar n-a făcut-o.
Vino după mine.
Da, nu trebuie să-mi repeți.
Știu cât de grav este.
E mort și cu asta basta.
Acum ea e cea care mă interesează.
Fă-o.
Vino aici cât de repede poți.
Nu vreau s-o văd murind. Nu așa.
Vreau s-o văd arzând.
Adu imediat ambulanța.
Deci, Lou, asta...
Asta e tot?
Asta e tot ce ai de spus?
Am spus-o de 5 ori.
Cred că singurul lucru pe care l-am omis
e că-mi pare teribil de rău.
E cam târziu pentru asta.
Am încercat să mă ocup singur de șantaj.
Aș fi vrut să fi apelat la tine, Bob, pentru asta.
- Nu-i nimic, Lou. - Chiar aș fi vrut.
Și aș fi făcut-o dacă ar fi fost oricine în afară de Chester
cel care a cerut ajutor.
- Știi asta. - Nu-i nimic.
Nu te frământa pentru asta.
Îți apreciez înțelegerea.
Odihnește-te, prietene.
Noapte bună.
Noapte bună, șefu'.
Poftim mâncarea.
Mulțumesc, Max.
Lou, vreau să te întreb ceva
în legătură cu Johnnie.
S-a angajat la Slim Murphy,
dar am auzit numai lucruri rele despre Slim Murphy.
Așa că mă întrebam...
Vrei să fiu cu ochii pe el?
Da. Ai putea?
Cu plăcere.
Mulțumesc.
Apreciez.
Eram bucuros că-i pot face o favoare lui Max.
Știam că Amy mă așteaptă,
și știam că va fi extrem de furioasă.
Tații sunt ciudați.
Au propriile lor idei.
Iar cele bune le auzi tot timpul.
Tata crede că știe totul mai bine.
Slim Murphy nu are o reputație prea bună.
Nimeni n-a demonstrat c-ar fi implicat
în furturi auto, dar în locul tău...
Da, știu, știu.
N-o să intru în nicio belea, Lou.
Sună a promisiune.
Știu că n-o să încalci o promisiune.
- Unde ai stat? - Iartă-mă, iubito.
- Unde ai fost? - Îmi pare rău.
Am avut o mulțime de probleme în seara asta.
Sunt convinsă.
Vrei să-ți povestesc sau nu?
Am ascultat atâtea minciuni și pretexte,
încât aș mai putea auzi una.
Bine.
Totul a început cam acum trei luni.
Bob m-a pus să verific o prostituată.
Da?
Cum ai putut fi atât de idiot?
De ce ai făcut asta?
Îi făceam o favoare lui Chester Conway.
A vrut să-l ajut pe Elmer să iasă dintr-o încurcătură.
De ce faci tuturor favoruri?
Mie nu-mi faci niciunul.
Bine, n-ar fi trebuit să fac asta.
N-ar fi trebuit s-o lași pe femeia aceea în oraș
în primul rând.
N-ar fi trebuit.
Nu înțeleg.
Hei.
Lou.
Încetează.
Lou, oprește-te...
Ce s-a întâmplat?
Toate problemele astea m-au copleșit.
Uită totul, cu excepția mea.
Vreau.
Lasă-mă să te dezmierd.
Nenorocitul naibii!
Ce...
Nenorocit împuțit!
Ești mizerabil!
Îmi dau seama după cum miroși!
Miroși ca și cum i-ai fi tras-o!
Ce tot spui?
Te-ai culcat cu ea.
Te-ai culcat cu ea tot timpul.
Vino încoace.
Nu mă atinge!
- Amy, ascultă-mă. - Nu.
- Lou, încetează! - Amy, uită-te la mine.
Uită-te la mine. Sunt Lou, iubito.
Același Lou pe care îl cunoști de-o viață.
Deschide.
Ești nebună?
De ce aș face așa ceva?
Ai făcut-o.
Știu c-ai făcut-o.
Amy, de ce?
Termină.
De ce aș risca să pierd o fată ca tine
mergând la o femeie ieftină?
N-are rost să ne contrazicem.
O să-i mulțumesc stelei mele norocoase
că nu m-am molipsit de vreo boală îngrozitoare.
Hei.
La naiba. Vino încoace.
Poți să spui ce vrei despre mine,
dar nu spune că fata cu care o să mă însor
se culcă cu un tip care umblă cu târfe.
Nu vrei să te însori cu mine.
Ba da, vreau.
Numai că n-am vrut să mi se impună data.
Am vrut să te cer eu...
Și chiar asta fac acum.
Da. Alo?
Salut, Lou. Sunt Bob.
Bob, care-i treaba?
Bună, Lou.
Îmi pare rău că te deranjez.
Sper că n-am întrerupt nimic.
Aveai o întâlnire aseară?
Așa e.
La ce oră?
Trebuia să fie în jurul orei 22:00,
oră la care m-am gândit
c-o să termin cu Conway.
Cine-i fata?
Ce naiba?
Asta nu cred că mai e problema voastră.
Howard, ești nou venit în zonă,
dar ar trebui să te gândești mai bine înainte
de a pune o asemenea întrebare.
E de datoria mea.
Dacă Ford a avut o întâlnire aseară, atunci...
Știi tu ce vreau să spun, Ford.
Nu te supăra, Howard,
dar cred c-ai aflat tot ce trebuia să afli
când am discutat acum două ore.
Ai crezut greșit, frate.
Bine. Mai ușor, Howard.
O spun cu glas tare.
Cunosc fata.
Îi cunosc părinții.
E una dintre cele mai cuminți fete din oraș.
N-am nici cel mai mic dubiu că Lou s-a întâlnit cu ea.
Cu cât stau mai mult în preajma voastră,
cu atât vă înțeleg mai puțin.
Veniți.
Să mergem.
Nu fiți timizi. Veniți.
Vezi urma asta de aici, Ford?
Știi de la ce e?
Cred că da.
Un cauciuc dezumflat.
Deci recunoști asta.
E genul de urmă pe care îl lasă un cauciuc dezumflat.
Despre ce e vorba, Bob?
Nu prea știu,
dar fiind spectacolul lui Howard,
i-ai putea răspunde lui.
Am mai spus o dată.
Da, e urma unui cauciuc dezumflat, dle.
Vino să vezi ce urmă a lăsat cauciucul tău.
Am ajuns.
Cauciucul care a lăsat această urmă, n-avea pană.
N-am spus că aveam pană de cauciuc
când am ieșit de pe autostradă.
- Stai o clipă. - Sigur am avut pană.
Am simțit mașina balansându-se ușor, și am ieșit de pe bandă
înainte ca anvelopa să se dezumfle.
Sper că n-ați spart un cauciuc bun degeaba.
Să fiu al naibii, Howard,
dacă nu e cea mai mare ciudățenie.
Să scapi cu o mică eroare
poate fi o dublă binecuvântare.
Când cineva ratează din prima încercare,
s-ar putea să fie mai precaut înainte de a doua.
Ți-e cald, Lou?
Nu, numai că...
Mi s-a cam făcut foame.
Da, și eu aș vrea să iau ceva în gură.
Joyce era rănită mortal, dacă nu cumva murise deja.
Imediat ce lucrurile se vor liniști, îmi voi da demisia.
Îmi voi vinde casa.
Voi pleca din CentraI City definitiv.
Ce bine arată!
Este inconștientă încă?
Da.
Mulțumesc.
Mai doriți ceva?
Nu, ajunge. Mulțumesc.
Poftă bună!
Conway vrea s-o ducă la Fort Worth cu avionul.
Spune că aici nu poate fi îngrijită corespunzător.
Poate o duc chiar eu.
Ce părere ai, Lou?
Vrei să faci un zbor mic spre Fort Worth?
N-am mai urcat niciodată într-un avion.
Stai o clipă.
Nici măcar nu i s-a făcut rezervarea, nici n-a fost acuzată.
Conway nu te ruga
s-o duci la Fort Worth.
Îți cerea asta.
A spus la ce oră?
12:30.
Înseamnă că Lou și cu mine avem timp
să facem o baie și să ne pregătim bagajul.
Așa-i, Lou?
Da.
Ce au ouăle alea, băiete?
Mai bine le-ai mânca înainte să se răcească.
Nu.
Trebuie să călătoresc.
Iubito, nu mai pleci nicăieri.
Vreau s-o văd arzând.
Mergi prima dată cu avionul
și-ți irosești tot timpul dormind.
Cu grijă!
- Șerife. - Da, dle.
Mergi în ambulanță.
Vino, Lou.
Tu vii în mașină cu mine.
Bine.
Nu ți-a plăcut, așa-i?
Felul în care am vorbit cu bătrânul Bob Maples.
Am o reputație și nu voi permite
să-mi stea în cale delicatețea sentimentelor nimănui.
Dacă iese din operație,
va putea vorbi diseară.
Vreau să fii prezent
când își va reveni din anestezie.
Dar Bob?
Bob Maples abia se mai ține pe picioare de bătrân ce e.
Poți folosi apartamentul meu de la hotel.
Numai să vii când te chem.
Să mergem la spital.
Conway se credea mare și tare.
Numai că fiul lui tocmai fusese împușcat mortal
de o târfă de care se îndrăgostise,
iar el nu va putea accepta asta,
nici dacă ar trăi 100 de ani,
ceea ce chiar sper să facă.
Era prima dată când ieșeam din Texasul de Vest
și voiam să văd panorama.
În schimb a trebuit să stau încuiat în hotel.
Era ca și cum s-ar fi urzit un plan contra mea.
Am făcut o greșeală când eram copil,
și am dat cu nasul de ea zi dup zi,
până când, ca un câine bine dresat,
am început s-o caut din pură plăcere.
Bună, Lou.
Bună, Bob.
Un adevărat palat.
Bob, voiam să știi că-mi pare foarte rău
pentru ce s-a întâmplat la aeroport.
Nu mi-a plăcut deloc și i-am spus-o și domnului Conway.
A fost vreo problemă la spital?
A murit, Lou.
Nu și-a mai revenit din comă.
Asta este.
Da.
Lou.
Unde ești, prietene?
Lou.
Ce faci?
De ce stai aici?
Fumez o țigară.
N-ai voie să fumezi aici.
Haide...
Băutură gratuită.
Știu ce ești, Lou.
Știu ce ești.
Te cunosc.
Te cunosc cu bune și cu rele.
Te știu de când erai de-o șchioapă
și n-ai făcut niciodată niciun rău.
Poate am rămas în urmă.
Poate...
Poate sunt prea bătrân pentru acest joc.
De ce nu te întinzi un pic, Bob?
N-o să mă lași singur, nu?
Toarnă-ți ceva,
bea ceva din partea domnului Conway
și simte-te bine.
Când e următorul tren spre Central City?
E unul care pleacă diseară, la ora 19:00.
E bun și acela.
- Bine. - Două locuri.
Mulțumesc, doamnă.
Bob.
O să-ți verși băutura.
Frate, sunt mai amețit
decât o vacă însemnată cu fierul încins.
De ce faci mereu laptele așa tulbure?
Pun pariu că știu ceva la care nici nu te-ai gândi.
Ce anume?
Mereu e mai slab
chiar înainte să se lase seara.
Ai înțeles greșit, Bob.
Nu, Lou, tu ai înțeles greșit.
Întotdeauna e mai slab înainte să se lase seara.
Te deranjez dacă intru, Lou?
Chiar deloc, dle Rothman.
În regulă.
E foarte frumos.
Chiar foarte frumos.
Vreți o cafea?
Nu, mulțumesc.
Dar un ochi?
Nu, mulțumesc.
Indiciile discrete din articolele din ziare
sunt corecte?
Elmer a încercat să i-o tragă, dar i-a ieșit pe dos?
Cam așa pare, nu?
Nu pot să nu mă întreb cum o fată violată, cu fața tumefiată
și gâtul rupt
a putut trage 4 gloanțe în cineva.
Chiar și una atât de mare ca Elmer Conway.
Ea trăgea în el,
în timp ce el o lovea.
Din ce am auzit,
ea era încă în viață când el a murit,
și unul sau două din gloanțele
pe care le-a băgat în el erau de ajuns să-l termine.
Înțelegi?
Un adevărat articol, Lou.
Fără înlocuitori.
Nu știu cum ți-a venit ideea să mă interoghezi pe mine.
Știu că aveai ceva cu Conway,
și poate e și vina mea,
pentru că v-am învrăjbit.
Dar nu vreau să intervină ceva
care să pună sindicatul într-o lumină proastă.
Nu m-am gândit la asta,
dar acum că mi-ai spus...
Chiar aduce o lumină proastă.
Întâmplător, care e cota de azi?
Unu sau doi?
E moartă.
Asta nu dovedește nimic.
Dar dacă mă gândesc mai bine, dacă ar știi ce știu eu,
că tu ai avut un motiv...
Un motiv?
S-o omor pe Joyce Lakeland?
De ce aș fi făcut asta?
Să spunem că era doar o piesă din decor.
Nu pot să-ți spun ce s-a întâmplat,
pentru că n-am fost acolo.
Crimele se petrec și din întâmplare,
ca toate celelalte lucruri.
O femeie e împușcată în cap
și se târăște opt kilometri.
Un tip e spânzurat, otrăvit și tranșat,
și reușește să supraviețuiască.
Nu știu cum se petrec lucrurile astea.
Dar știu că se petrec. Știi și tu asta.
Cred că ai dreptate, Lou.
Cred că da.
Pe cât de întortocheate par lucrurile,
nu te potrivești profilului criminalului.
Ce să spun?
Ce încercai să faci?
Banii erau ca mită.
Conway o plătea pe Joyce să-l lase în pace pe Elmer.
Deci Elmer voia să fugă cu târfa.
Exact.
Mi-aș fi dorit să mă gândesc eu la asta, Lou.
E o chestiune de voință.
Să fii atent, Lou.
Păstrează asta pentru păsări.
Vrei să boxăm?
Acum ești un boxer adevărat.
Arăți ca un bărbat.
Mai tare.
Vrei să fii bărbat?
Uite ce-a făcut tatăl tău.
Vrei să faci și tu?
E în regulă.
Îmi place când mă lovești.
Lou Ford la telefon.
Sunt Howard.
Am niște vești despre crima Conway.
Da?
L-am prins.
Poftim?
L-am prins, Lou.
Cred că-l cunoști.
Cine e?
Johnnie Pappas.
Johnnie Pappas?
Da.
Vino la tribunal. Vrea să te vadă.
Ia-l cu zăhărelul, Lou.
Cine sunt eu să-ți spun ție ce să faci, nu?
Încă nu mi-ai spus nimic.
Cel puțin nimic logic.
Știu că Johnnie e puțin mai nărăvaș,
dar nu-l văd în postura de criminal.
Elmer Conway a dus 10.000 de dolari acasă la prostituata aia.
Când i-am numărat, 500 de dolari lipseau.
Da?
Bancnotele erau toate marcate.
Bătrânul anunțase deja băncile.
Dacă rămânea în oraș după ce primea banii,
o reclama pentru șantaj.
L-au crezut în stare pe Conway.
M-au crezut în stare și pe mine.
Haide Lou, n-ai de ce să crezi asta.
Las-o baltă.
Deci Johnnie a cheltuit din bani?
20 de dolari.
I-a cheltuit aseară la farmacie.
Am ajuns la el acum câteva ore.
Putea să ia banii
și să-i oprească el.
Dar n-a putut să facă asta.
Uite care-i chestia...
Duminică, între orele 21:00 și 23:00, nu știe nimeni unde a fost.
Nici noi nu știm unde a fost,
iar el nu vrea să spună.
Știu ce crezi, Lou.
E doar un puști, și îl cunoști.
Dar gândește-te la ce simțea femeia aia
când i-a spart fața.
Ai văzut ce față avea.
Carne fiartă.
Hamburger.
Ce mama naibii!
Îmi pare rău Lou, dar ăsta e adevărul.
Bine.
Ia-l cu zăhărelul, Lou.
În cunosc.
Ford, scoate-mă de aici!
E în spate.
Vrei să aștept?
Nu, e în regulă.
Mulțumesc.
Salut, Lou.
Ce mai faci, Johnnie?
Știam că o să vii.
I-am trimis după tine.
Totul o să fie bine.
Sigur.
Ai o țigară, Lou?
Nenorociții ăștia mi-au luat țigările.
Își fac doar meseria, puștiule.
Ia o țigară.
Fumez și eu cu tine.
Nu știu cum reziști aici.
Eu am înnebunit.
Oricine ar înnebuni.
Cred că ăsta e și scopul.
Când pot să plec?
Nu mai durează mult.
Nu le-ai spus
despre bancnota de 20 de dolari pe care ți-am dat-o, nu?
Nu.
Ce crezi că sunt?
Știu că nu câștigi mulți bani.
Dacă-ți dă cineva ceva,
eu nu spun la nimeni.
Nu iau mită, Johnnie.
Cine a vorbit de mită?
Tocmai ai spus tu ceva.
Nu voiam să te surprindă cu asta
până nu-ți aduci aminte unde i-ai găsit.
Mi-aș fi dorit să nu fi făcut asta.
Înțelegi?
Știi că ai făcut o greșeală.
Nu mă interesează de ei.
Tu ești prietenul meu.
Sunt cu picioarele de ambele părți ale gardului.
Le-am pus demult,
și au rămas acolo.
Nu pot să mă mișc, nu pot să sar...
Tot ce pot să fac e să aștept până mă împart în două.
Înțelegi?
Da.
Eu i-am omorât.
Pe amândoi.
Sunt sigur că ai avut un motiv bun, Lou.
Am avut.
Pun pariu că meritau asta.
Nu.
Nimeni nu merită asta.
De asta nimeni nu-și dă seama ce o să pățească.
Salut.
Ți-a făcut necazuri, Lou?
Deloc.
Bună.
Îmi pare rău.
E în regulă.
Pe unde umbli?
Alo?
Sunt Hendricks.
Ce e, Howard? E târziu.
Johnnie Pappas.
Ai băgat în el frica de Dumnezeu.
A semnat mărturisirea?
Mai mult decât atât, Lou.
S-a spânzurat.
Îți mulțumesc că m-ai sunat, Howard.
Despre ce era vorba?
Johnnie Pappas s-a spânzurat.
Lou, nu...
Îmi pare rău.
După moartea lui Johnnie, ceva s-a schimbat.
Nu era ceva anume,
dar simțeam că oamenii mă privesc altfel.
Bob Maples a continuat să bea,
și parcă a îmbătrânit cu zece ani.
Și nimeni nu vorbea despre Johnnie.
Dar asta nu mă împiedica să nu mă gândesc la el,
și mi-am dat seama că a trecut o săptămână,
și nu i-am prezentat condoleanțe lui Max Pappas.
Avem o imagine cu vremea.
O să fie la fel.
Cer senin, iar vremea se va răci puțin după-amiază.
La fel la noapte și mâine.
Îmi pare rău, domnule polițist Ford, nu avem deschis.
Nu-i nimic.
Nu-i nimic, Max.
Voiam doar să trec,
am vrut să trec din noaptea aia,
să-ți spun cât de rău îmi pare,
iar dacă puteam să fac ceva,
aș fi făcut-o.
Știi asta.
Îmi pare rău că închizi.
Nu închid.
De ce aș face asta?
Renovez doar.
Mai pun câteva mese, pardoseală nouă...
Cred că lui Johnnie i-ar fi plăcut asta.
Așa e.
Mai repede, Reggie.
Nu uitați că abțibildul Flick
poate fi singurul de competiție de pe mașina dvs.
Eu am făcut asta?
Te superi dacă mă alătur?
Mulțumesc.
Știam că nu te superi.
Vizitezi locul crimei...
Așa se spune, nu?
Ce vrei?
Te-am văzut venind încoace,
și voiam să stăm puțin de vorbă.
De câte ori vii aici, Lou?
De câte ori i-o pui?
Nu sunt atât de dornic încât să o fac cu toate curvele.
Sigur.
Poți să trăiești și fără un fund ca ăla.
Care e sinonimul la "prosteală"?
Unde am fi fără ea?
Fără ea, nu te-aș asculta acum.
Să terminăm cu prosteala.
Amândoi știm că Conway vrea
să atârne moartea lui Elmer în cârca cuiva,
iar eu încerc să mă asigur că n-o atârnă în cârca mea.
De ce ar face asta?
Conway urăște sindicatul
la fel de mult cât îl urăsc eu pe el.
Johnnie Pappas l-a omorât pe Elmer.
De asta s-a spânzurat.
Ai vorbit cu Max Pappas?
Da.
De unde crezi că are banii pentru renovare?
- Nu-i treaba mea. - Nu.
Chester Conway sponsorizează toate materialele.
El plătește oamenii.
N-a primit nimeni niciun ban de la Pappas.
Nu ți se pare ciudat că-i face o favoare unui om
al cărui fiu i-a omorât băiatul?
Conway pune mâna pe tot ce prinde.
Încasează mai multe profituri, în loc de unul singur.
Cred că da.
Ai fost la mormântul lui Johnnie?
Mi-e rușine să recunosc că n-am făcut asta încă.
Pun pariu.
L-au îngropat pe pământ sfânt.
Știi ce înseamnă asta, Lou?
Cred că biserica n-a considerat-o sinucidere.
Ai vreo explicație, Lou?
Avem una?
Era atât de tânăr, încât i-au făcut o favoare.
Poate.
Poate, poate, poate.
Mai e un singur lucru.
E lucrul cel mai important.
În noaptea de duminică în care Elmer
și răposata locatară a casei au murit,
unul dintre tâmplarii mei a fost la film, la Palace.
Și-a parcat mașina în spate, pe la 21:30.
Când s-a întors, îi dispăruseră toate patru cauciucurile.
E ciudat.
N-am auzit nimic despre asta.
Ar fi fost ciudat dacă ai fi auzit, pentru că n-a mers la poliție.
Dar i-a povestit cuiva la întâlnirea de marți,
și s-a dovedit că unul din ei a cumpărat două cauciucuri
de la Johnnie Pappas.
Simți fiorii, Lou?
Cred că nu te înțeleg.
Păsările, Lou.
Îți amintești?
Vrăbii înfometate.
Dacă Johnnie Pappas avea un alibi pentru noaptea crimelor,
mi-ar fi spus,
nu s-ar fi spânzurat.
Avea încredere în tine.
Te plăcea.
Erai prietenul lui.
Eram prietenul lui.
Bine.
Nu-i nimic.
Nu-i nimic, Lou.
Te crezi isteț, nu-i așa?
Conway nu-i prost.
Dacă aș fi în locul tău, n-aș mai sta pe aici.
M-am gândit să plec din oraș.
Da?
Pare o idee bună, Lou.
E o idee bună.
Ce?
- Lou, de ce nu... - Amy, de ce...
Pâinea.
Ghinionul nu se apropie de iubita mea.
Încă mai vrei, nu?
Sincer?
Nu tocmai voiam să te întreb?
Cum?
Când?
La ce te...
Mă gândeam peste câteva săptămâni...
Și eu la fel.
Chiar voiam să spun asta.
Ce?
Voiam să...
Tu la ce te gândeai?
Că ar trebui să plecăm.
Vrei să plecăm?
Aici e casa doctorului Ford?
Îmi pare rău, străine,
doctorul nu mai practică meseria.
Nu-i nimic.
E doar o mică arsură.
N-are nicio importanță.
Da, o arsură de țigară.
Noi doi trebuie să stăm de vorbă...
Mi-e sete.
Ai cumva whisky?
Nu, dar am un telefon.
Închisoarea e la șase străzi.
Atunci ce-ar fi să pui mâna pe telefon?
Haide.
Dar o să te coste.
Și nu doar o mână arsă.
Să auzim.
Am făcut un an la ferma de mazăre din Houston,
și am văzut câțiva ca tine.
Serios?
M-am gândit că s-ar merita să te urmăresc puțin.
Te-am urmărit în noaptea aia,
și am auzit discuția cu tipul ăla.
Mă gândesc că a însemnat mult pentru tine, nu?
Nu...
N-a însemnat nimic.
De fapt, n-a însemnat nici câteva nopți mai târziu,
când ai venit la cocioaba în care stăteam,
iar apoi ai trecut la casa aia galbenă.
Spuneai că ai niște whisky?
Am aflat și eu veștile.
Iar apoi lucrurile pe care le-ai spus și le-ai făcut
au început să prindă formă.
N-am prea mulți bani.
Da.
Ai casa asta.
Cred că valorează ceva.
Poate aș obține un împrumut.
Cât crezi că o să dureze până obții împrumutul ăsta?
Două săptămâni.
5.000 de dolari.
5.000 de dolari în două săptămâni.
La ora 17:00 peste două săptămâni, și batem palma.
Nu-ți face griji, nu sunt hapsân.
Îmi dai 5.000 de dolari,
și nu mă mai vezi în viața ta.
Bine.
Și să nu te gândești
să mă lași baltă.
Crezi că sunt nebun?
Când pui o întrebare neplăcută,
s-ar putea să primești un răspuns neplăcut.
Am fost la muncă în fiecare zi din acele două săptămâni.
Bună dimineața, Jeff.
Salutare, Lou.
Chester Conway a venit să vorbească cu Hendricks,
iar eu m-am asigurat că o să-l întâlnesc.
Domnule Conway.
Lou.
Aș vrea să stăm puțin de vorbă.
Despre ce?
Trebuia să mă duc cu Elmer, așa cum ați spus.
Iar dacă vă simțiți mai bine înjurându-mă
sau luându-mi slujba,
aveți tot dreptul.
Eu n-o să vă port pică.
Elmer avea încredere în tine.
Și eu am avut.
Apreciez asta.
Lou.
Cred că o să-ți placă asta.
Amy a venit să mă vadă în fiecare zi.
Mereu aducea câte o prăjitură sau o plăcintă.
Și trebuia să se așeze cu grijă pe scaun.
Stăteam afară la un pahar,
și mă gândeam cât de mult seamănă cu ea.
Iar după, se întindea în brațele mele,
și aproape mă păcăleam că era ea.
Dar nu era.
Dacă tot veni vorba,
nici n-ar fi contat dacă ar fi fost.
Aș fi luat-o de la capăt.
Am dus-o unde a vrut ea,
am făcut tot ce a vrut ea.
N-a fost cine știe ce.
Nu voia să se plimbe mult sau să facă prea multe.
Pentru prima dată după multă vreme,
mintea mea chiar era ușurată.
Știam că trebuie s-o omor pe Amy.
Aș găsi un motiv.
Dar de fiecare dată când mă gândeam la asta,
trebuia să mă opresc și să caut din nou motivul.
Aș face ceva, aș citi o carte,
iar din senin mi-aș da seama că o s-o omor,
iar ideea îmi va părea atât de nebună, încât aproape aș râde cu voce tare.
Apoi m-aș gândi și aș înțelege.
Aș înțelege că trebuie s-o fac.
Bob, eu și Amy avem ceva important de făcut în seara asta,
și o să fiu plecat luni și marți.
Măi să fie.
Nu crezi că...
Sunt vești bune, Lou.
Chiar sunt vești bune.
Știu că o să fiți fericiți împreună.
Mă simt destul de norocos.
Ca și cum viața mea ar fi un film.
Mai bună decât Amy nu găsești.
Da, domnule.
O să fie bine.
Lou.
Scumpule?
Dragule?
Nici nu ești gata.
Iată-te, în ziua escapadei noastre...
Nu spune nimic, Amy.
Nu spune nimic.
Nu spune...
Vreau doar să-ți spun cât de mult te iubesc.
Ai întârziat.
Ai banii?
Pune-i în buzunar.
Restul sunt în bucătărie.
Dumnezeule!
Ce...
Dobitocul dracului.
Voiam să mă căsătoresc cu fata asta.
Voiam să mă căsătoresc...
Nu!
Ajutor!
Duceți-vă la părinții voștri!
Ce se întâmplă?
Ajutor!
Criminalul!
A omorât-o pe Amy Stanton!
Criminalul!
Ajutați-mă!
A omorât-o pe Amy Stanton!
Să mă ajute cineva!
Stai!
E un criminal! A omorât-o pe Amy Stanton!
Ajutor!
- Ajutor! - Stai!
Criminalul!
Stai!
A omorât-o pe Amy Stanton!
Înapoi!
Înapoi.
Înapoi!
Chemați o ambulanță.
Nu vă apropiați.
Mergeți acasă.
N-aveți ce vedea aici.
Doamne, de când ești aici, Jeff?
Cred că stau de ceva vreme.
Intră.
Tocmai reparam ceva...
Îmi place cum stau aici.
Aerul e proaspăt.
Era proaspăt.
Unde sunt ceilalți?
Mă gândeam că o să treacă și ei.
Le-am spus că nu te simți bine.
Le-am spus că ești distrus din cauza lui Bob Maples.
Din cauza lui Bob?
S-a împușcat la miezul nopții.
Da...
Sărmanul Bob s-a împușcat.
Cred că știu cum se simțea.
Nu vrei o ceașcă de cafea?
Nu, mulțumesc.
Întâmplările de noaptea trecută, întâmplările recente,
nu-mi sunt deloc pe plac.
E ceva normal, Howard.
Nu văd cum ar putea să-ți fie pe plac.
Nici mie nu-mi sunt.
Să-l luăm pe vagabondul ăsta,
cel care tu pretinzi că a violat-o și a jefuit-o pe domnișoara Stanton.
Știm că n-a făcut-o el.
Muncește la o conductă.
Avea buzunarele pline cu salarii.
N-o să scapi doar pentru că i-ai băgat banii în buzunar.
Ce bani?
Banii pe care i-ai furat de la Elmer Conway.
Banii pe care i-ai furat în noaptea în care l-ai omorât
pe el și pe târfa de Lakeland.
De ce aș fi omorât-o pe Joyce Lakeland?
Pentru că l-ai omorât pe Elmer Conway.
Trebuia să-i închizi gura.
De ce l-aș fi omorât pe Elmer Conway?
Îl cunosc de mic.
L-ai omorât pe el și pe Joyce Lakeland.
L-ai spânzurat pe Johnnie Pappas.
Howard, n-are nicio logică.
L-ai omorât pe Johnnie Pappas ca să te protejezi.
Tu i-ai dat bancnota de 20 de dolari.
Câți bani au dispărut?
500 de dolari?
Spui că l-am omorât pe Elmer Conway pentru 500 de dolari?
Spun că Johnnie Pappas n-a fost acolo,
în apropierea locului crimelor.
Niciodată n-am crezut asta.
Era la furat cauciucuri.
Johnnie Pappas era prietenul meu.
Asta era teoria ta.
Te crezi isteț, nu-i așa?
Patru, cinci crime.
Șase dacă-l iei la socoteală și pe sărmanul Bob Maples,
care se baza pe tine.
Iar tu stai acolo, dând explicații și zâmbind.
Nu te deranjează deloc.
Cum faci asta, Ford?
Cum poți să stai acolo și să faci asta?
Cineva dintre noi trebuie să fie cu capul pe umeri.
Mai ai întrebări?
Mai am una.
Spune.
Cum a căpătat domnișoara Stanton vânătăile de pe corp?
Vânătăi care n-au fost făcute ieri.
Aceleași vânătăi pe care le-am găsit și pe trupul lui Lakeland.
De unde crezi că le are, Lou?
Dumnezeule, Howard, m-ai prins.
De unde să știu?
Ai bătut-o exact ca pe curva aia.
Deci o băteam pe Amy, iar ea tot se întâlnea cu mine?
Eu îi făceam vânătăi, iar ea era pregătită se se mărite cu mine?
N-o cunoșteai pe Amy Stanton.
Poate tu n-o cunoșteai pe Amy Stanton
atât de bine precum crezi.
Serios?
Am găsit asta în poșeta ei.
Se pare că voia să opriți
la un restaurant și să te pună să citești biletul ăsta.
- Începe cu "Dragă Lou." - Dă-l încoace.
- Îl citesc eu. - E scrisoarea lui.
Dă-i-o.
Prea bine.
"Dragă Lou...
"Acum știi de ce am oprit aici
"și de ce am plecat de la masă.
"Ca să te las să citești asta,
"lucruri pe care altfel n-am putut să ți le spun.
"Lou, te implor,
"te rog să nu mă înțelegi greșit.
"Dar mi-e teamă.
"Ai necazuri?
"Nu vreau să te întreb mai multe,
"dar vreau să știi că orice ar fi,
"chiar dacă e ceea ce...
"Orice ar fi, Lou, sunt de partea ta.
"Te iubesc.
"Te-ai săturat să auzi asta?
"Știu că niciodată n-ai făcut intenționat nimic rău.
"Chiar dacă va trebui să stăm despărțiți o vreme,
"multă vreme...
"o să ne descurcăm noi, împreună.
"Asta dacă îmi spui, dacă mă lași să te ajut.
"Sper ca atunci când mă întorc la masă,
"o să fii acolo.
"Dacă simți că nu poți rămâne,
"lasă-mi bagajele înăuntru.
"Am bani la mine,
"și pot să-mi iau o slujbă undeva.
"Te-am iubit întotdeauna,
"și o să te iubesc, indiferent ce s-ar întâmpla.
"Întotdeauna, scumpule, la nesfârșit.
"Întotdeauna, a ta Amy."
Era vorbăreață, nu-i așa?
Era foarte dulce,
dar îi dădea dureri de cap și unui stâlp.
Fiu de curvă!
Nu-mi spune asta.
Nu spune asta.
Niciodată să nu spui ceva despre mama cuiva.
Dă-l încolo.
Tu ai omorât-o.
Spune singură asta.
A scris biletul după ce am omorât-o?
Ce mai truc, Howard!
Tu i-ai omorât, Ford.
I-ai omorât pe toți.
Știi ce e chestia de acolo?
De lângă Jeff?
Se numește ușă.
Nu-mi vine în minte nimic care să te facă pe tine
și pe domnul Plummer să n-o folosiți.
Mie îmi plăcea Bob Maples.
Mi-a plăcut și domnișoara Amy.
Aveți grijă când închideți ușa.
Încă sunt în stare de șoc.
Jeff.
Ești sigur că nu vii cu noi?
Crezi că te poți răzgândi?
M-au băgat în celula
în care s-a spânzurat Johnnie Pappas.
M-au ținut acolo o săptămână.
Credeau că o să cedez.
Dar n-am cedat. Am avut timp să mă gândesc.
În cea de-a opta zi,
m-au transferat la azilul de nebuni.
Nu mă așteptam la asta.
Nimeni n-a încercat să mă intimideze sau să-mi pună întrebări acolo.
Am încercat să mă conving că e un semn bun.
Dar în sufletul meu, știam că au probe.
Bună dimineața, domnule Ford.
O să-mi pună pozele și în noaptea asta?
Poftim?
Le spui să nu deruleze așa repede? Abia dacă reușesc s-o văd.
Unde e!
Ce ați făcut cu sărmanul om?
I-ați scos limba?
L-ați ars în flăcări?
A venit!
Am venit, domnule!
I-au găurit urechile?
Fiarelor!
Nu mai ai putere să plângi?
Fii curajos, sărmane prieten!
Fii curajos!
E un obicei murdar.
L-am prins de tânăr și l-am păstrat.
Mulțumesc.
Știi ceva, domnule Ford?
N-a avut nicio logică ce am făcut acolo.
Nici eu n-am înțeles.
Nu te-am eliberat, domnule Ford.
Mi-au dat o dispoziție.
De asta ești aici cu mine.
Știu.
Mă gândeam că o să fie așa.
Știi cine m-a chemat?
Joe Rothman.
Exact.
Știi de ce?
Cred că e speriat.
S-a gândit că îmi pun mie în spate moartea lui Elmer Conway,
iar eu o să-l implic.
Ești inteligent, domnule Ford.
Au vreo dovadă împotriva ta?
Ceva care nu poate fi explicat?
Au.
Ar trebui să-mi spui ce anume.
Nu cred că puteți face ceva, domnule Walker.
V-ați pierde timpul,
și n-aș vrea să-l pun pe Joe într-o situație neplăcută.
Cred că pot judeca mai bine
unele lucruri decât tine, domnule Ford.
Nu vreau să pățească nimeni nimic.
Domnule Ford...
Mă întrebam dacă îmi poți spune povestea ta.
Nu ești obligat, înțelegi asta,
dar s-ar putea să-mi fie de folos,
și aș putea să ajut pe altcineva.
Nu prea cred.
N-am urmat nicio școală de drept, domnule Ford.
Am învățat legile citind la biroul unui avocat.
Toată educația de care am avut parte
sunt doi ani la colegiul de agricultură,
care au fost o pierdere de timp.
Am învățat două lucruri acolo, domnule Ford,
care mi-au fost de folos.
Că nu pot să mă descurc mai rău decât cel din șa,
așa că aș putea să-l dau jos, să călăresc singur calul.
Iar celălalt lucru...
era o definiție dintr-o carte de agronomie.
Buruiana e planta care nu crește la locul ei.
Dacă găsesc o nalba în lanul meu de porumbi,
atunci e o buruiană.
Dacă o găsesc în grădină, atunci e o floare.
Tu ești în grădina mea, domnule Ford.
E o poveste lungă.
Nu știu de unde să încep.
Aș putea începe cu mama, care a murit când eram tânăr,
sau aș putea începe cu ziua în care am cunoscut-o pe Joyce.
Intră.
Mă lovea ea, sau eu pe ea.
Îmi pare rău.
Mai e și Amy.
Așa că i-am spus cum a fost.
Când, de ce și cine.
Ce faci?
Pun pariu că meritau asta.
La ora 17:00 peste două săptămâni, și batem palma.
Întotdeauna e lumină...
înainte de întuneric.
S-au prins de la început.
Am vorbit pentru că trebuia.
Cred că oricum știau adevărul.
Asta e toată povestea?
Asta e.
Vreți să vă însoțesc înăuntru, domnule Ford?
Nu cred că ar fi bine.
Am o idee care...
Nu durează mult.
În regulă.
Îmi pare rău, domnule Ford.
Speram că dacă nu te pot ajuta cu nimic,
măcar să te duc undeva departe.
Ai spus că nu vrei să mai pățească cineva ceva.
Ai vorbit serios?
Am vorbit serios.
Nu poți să faci niciun rău cuiva care e deja mort.
Doamne.
Arată îngrozitor.
Pantalonii nici nu se potrivesc.
Lipsa cravatei e ridicolă.
Uită-te la...
Ar trebui să port cravată.
Ar trebui să porți cravată.
Ai arăta mai bine.
Bună.
Nu ne-am văzut demult.
Salutare, Lou.
Salutare, Jeff.
Bună, Lou.
Bună, scumpo.
Howard.
Toată gașca e aici.
Uitați-vă la voi.
Howard Hendricks, procurorul.
Domnul Conway, ticălosul.
Hank Butterby.
Nu spune nimic, Hank.
Ție nu ți-au dat nicio replică.
Nu le-am spus nimic.
Voiam să știi asta.
Voiam să te văd.
Și eu voiam să te văd.
Ca să-ți spun.
Nu spune nimic.
Și eu te iubesc.
Traducerea și adaptarea: Kprice/BRiLi