Închide asta o secundă, da, Dave ?
Bob, vino aici puțin.
Jim, hai s-o punem aici.
- Fredrick Taylor. - Freddie Taylor. Da, dle.
Bine ai venit la Asigurările "Viață Vigilentă".
Văd că ai copilărit în Cemetery Junction.
Ai învățat la Stonemead, cea mai proastă școală din sudul Angliei.
Dle Kendrick te va primi.
Își închipuie că ai să părăsești școala la 14 ani fără nicio calificare
și o să te arunci direct în vâltoarea vieții.
- Ți se pare corect ce spun ? - Presupun că da, dle.
Eu știu pentru că am copilărit și eu în Cemetery Junction
și am mers la școala aia.
Știam asta.
E unul dintre motivele pentru care am vrut să lucrez pentru dv.
Mike Ramsay va fi șeful tău. Vrei să adaugi ceva, Mike ?
Da. Când vinzi asigurări de viață, vrei ca ei să simtă mirosul morții în nări.
Vorbești cu soțul, dar vrei ca doamna să gândească:
"Fir-ar, șefule. Cum o să fie viața mea după ce o să dea colțul ?"
Bărbații lucrează, femeile își fac griji. Pe asta te bazezi.
Nu te uita la dl Kendrick.
El n-a auzit asta, iar eu n-am spus-o. Ai înțeles ?
- Da, dle. - Minunat.
Acum dv., dle.
Sunteți o sursă de inspirație pentru mine.
Știu că ați plecat din bătrânul cartier.
Știu că aveți un Rolls-Royce parcat în propriul spațiu de parcare.
Și știu că dețineți o casă care valorează 40.000 de lire.
42.000 de lire.
Asta vreau și eu, dle.
Nu vreau să sfârșesc ca tatăl meu,
să vin acasă cu mâinile murdare de ulei, fără nimic în buzunar.
Bine.
Vara, 1973
Bună. Sunt Freddie Taylor.
Bună... Sunt Freddie Taylor.
Dl F. Taylor de la Compania de Asigurări "Viață Vigilentă".
Bună ziua. Pot să intru ? Mulțumesc.
Ce ? Asta ? Da. Da, e piele veritabilă.
Am adus niște documente importante aici.
Pot să iau loc ? Mulțumesc.
Îmi plac perdelele dv. Sunt atât de...
- Ține-l. - Doamne !
Nu pot respira. Nu pot...
E dezgustător.
Nu mai putem să ne pârțâim pe fața lui acum, că nu mai lucrează în fabrică.
- Ce asculți ? - Vaughan Williams.
Are costumul ăla de cinci minute și e deja homo.
Pentru că ascult muzică clasică ?
- Nu așa îi testezi pe homalăi ? - Așa îi testezi.
Încerc să devin mai bun. Încerc să mă educ.
Dă-ți aia jos. E piele veritabilă.
Alo.
Freddie, nu mai asculta muzică de homalăi.
Rămâi la Elton John.
Sergent.
- Bună seara. Ce mai faceți ? - Bine.
- Ce mai face tatăl tău ? - E bine.
L-am prins acasă că se uita la Noddy. E o altă seară măreață.
De ce are Noddy un fes cu clopoțel pe el ?
- Spune. - Pentru că e o curvă.
E șapte și cinci minute.
Hei, amice. Ai grijă...
- Ai văzut tatuajul lui Snork ? - Nu.
O să-ți placă. Arată-i-l.
Acum, spune-i că l-ai creat tu însuți.
Da. Eu l-am desenat. L-am făcut la vale pe strada Elgar.
- A dat salariul pe două săptămâni. - La naiba !
- Bun, homalăilor. - Gata ?
Ce naiba-i asta ?
E o doamnă vampir frumoasă care se uită pe o fereastră.
Eu sunt Bruce, ăsta-i Freddie, ăsta-i Snork.
- Sunt Paul. - De ce Snork ?
Ochelarii ăștia îl fac să semene cu Elton John.
Credeam că arată ca elefantul Snork din serialul The Banana Splits.
Ți-l amintești pe cel gras cu ochelari și cu trompă ?
Trompă, sigur. Mi se spune Snork pentru că am nas la păsărici.
De fiecare dată o faci !
Ce faci ?
Arăți grozav.
Bună.
- Stai, să-l întorc. - Doamne, a făcut-o și din spate.
- Cine-i acela de-afară, din stradă ? - Sunt eu.
- Ce, și tu ești dezbrăcat ? - O să mă duc să i-o trag.
- De ce ai umflătura aia mare ? - Pentru că mi s-a sculat.
- De ce ți s-a sculat deja ? - Nu i-ai văzut sânii pe fereastră ?
Stai puțin ! Ești dezbrăcat, dar... porți șosete ?
Sunt pe stradă. Doar nu vrei să-mi înghețe picioarele.
Ai dreptate, de fapt.
O să mi-o pun cu o femeie vampir. Voi doi cu cine ați făcut-o ?
- Cu femei adevărate. - Deși erau niște vampiri.
- Cum te cheamă ? - Cine ești ?
- Sunt Paul. - Noi îi spunem Snork.
- Pentru că am nas la păsărici. - Cum i-ai spus soției mele ?
Scuze, amice, nu mi-am dat seama că e soția ta.
- Ei bine, este. - Nu și-a dat seama.
- Tu ce te bagi ? - Nu mă bag.
- Ce faci ? - Uită-te ce-ai făcut !
- Am îmbrâncit puțin un retardat. - Da, dar e micuțul meu retardat.
Stați ! Stați !
Ia-o la stânga...
Stați ! Opriți-vă !
Haide.
- Hai, Snork, sari peste. - Să nu-ți sucești glezna, Snork.
Haide.
La naiba.
Gata cu somnicul. Deschideți ochișorii.
Așezați-vă pe paturi. Ieșiți, norocoșilor.
- Haideți, ieșiți. - Nu pleacă nicăieri !
Au fost turbulenți și au perturbat liniștea publică.
Lasă-i să iasă, peștișorule, sau îți stric eu liniștea.
- Ce înseamnă asta ? - Habar n-am. Puteți pleca.
Pot să-ți fiu de folos ?
Da. Spală-te pe dinți, pentru început. Ai supt preșul de la toaletă ?
- Las-o baltă. Plecați. - Bine.
Snorky.
- Freddie, transmite-i mamei tale salutări. - Da, bine.
- Tatăl tău mai e prin preajmă ? - Da.
Păcat.
Mare păcat.
Mă duc să-mi mănânc cina.
Dă-ne un semn mai târziu.
- 'Neața, Brucie. - Bună, Bill.
Oamenii ăștia stau la coadă pentru mâncare.
Sunt țărani etiopieni care aveau propriile lor case,
pământuri și vite.
Elton John caută o soție.
Acum nu mai au decât hainele de pe ei.
E un poponar mincinos. E un mâncăcios. Are burtă și tot ce-i trebuie.
Mănâncă muște dacă ți-e foame, amice. Plângăcioși mici ce sunteți !
- Nu... Ajunge cu asta. - Glumeam.
Nu stau să mă uit la asta cât mănânc. E revoltător. Închide-l.
- Eu nu mă ridic. Nu te uita. - Ia uite-l !
Unde ai fost azi noapte ? Destrăbălatule !
- Am stat la un amic. - Da ? La care amic ?
Nu-ți face griji. E polițist.
- Deci te-a ținut departe de necazuri ? - Da, eram în mare siguranță.
... după amiaza, o bucată de pâine.
Aceste umile firmituri de mâncare sunt...
Sunt drăguți când sunt copii, negrii, nu-i așa ?
Am văzut unul în spital când l-am avut pe Len.
Da. Să fiu sinceră micuții mulatri sunt mai drăguți.
Când sunt micuți, sunt, da.
Îmi pare mai rău de ei decât de cei săraci.
Nu sunt nici una nici alta.
Negrii nu-i plac pentru că au puțin alb în ei.
Albii nu-i plac pentru că au puțin negru în ei.
- Trist, cu adevărat. - Este trist.
- Vă place să vorbiți numai rahaturi. - Ai grijă cum vorbești în fața bunicii.
Are prea mult din ceea ce folosesc mâțele să se lingă-n borta curului.
- Ce vrea să însemne asta ? - Ai buzele prea mari.
Mâțele nu se ling cu buzele, ci cu limba. Nici măcar n-au buze.
Nu mai răspunde.
Știi ce vrea să spună. Ești lipsit de respect. Ți-am spus de o sută de ori.
Și știu de ce. Pentru că poartă costum la muncă.
Crede că e mai bun decât tatăl lui. Dar asta nu înseamnă nimic.
Într-o zi o să realizeze că e la fel ca noi toți.
Ascultă-l pe tatăl tău. Știe ce vorbește.
- Nu vei reuși nimic. - Exact.
Pentru că nici el n-a reușit nimic.
Cum adică, eu n-am reușit nimic ?
- Știi ce vreau să spun. - Nu știu. Am două slujbe.
- Două slujbe ? - Da.
Lucrezi la fabrică toată săptămâna și speli geamuri în weekend.
- Ce fel de viață e asta ? - Spălatul geamurilor e afacerea mea.
- Nu e o afacere decentă. - De unde ai scos-o pe asta ?
- Spălatul geamurilor ? - Da.
E aproape ca și cum ai cerși. Nu e o afacere decentă.
Nu apare în Biblie. E jalnic.
- Du-te în camera ta. - De ce ?
- Pentru că le-ai răspuns celor în vârstă. - În vârstă ? Ce-i ăsta, sat de indieni ?
Dacă eu i-am spus să înceteze cu vorbele gen "rahaturi",
de ce aduci vorba de borțile cururilor mâțelor ?
- "Rahaturi" e mai urât decât "cururi". - Ba nu e.
Borta curului de mâță e mai urât decât orice fel de rahat.
Ce-ai prefera să ai în cap când mănânci niște pui ?
- Rahat sau borta curului de mâță ? - Len !
Nu vreau nici rahaturi nici borți de cururi în capul meu.
Atunci, nu mai spune. Ești o chiriașă aici.
- Len, ajunge ! - Vă dau pensia în fiecare săptămână.
Nu-ți ajunge nici măcar pentru brânza, biscuiții și omleta de fiecare zi.
Nu-i de mirare că ești o constipată. Te-ai constipat cu ouă.
"Ce vând eu ?"
"Vând siguranță."
"Un mare avantaj al unei polițe noi de asigurare de viață"
"pentru un om cărui îi mai rămân ceva bani este că e singura metodă de a economisi"
"care creează instantaneu o moștenire pentru cei dependenți de el,"
"în eventualitatea morții lui."
Aveți vreo întrebare până acum ?
Nu.
Bine.
"Asigurarea de viață ajută la contracararea tendințelor inflaționiste, contribuie..."
Pot să te opresc aici ?
Toate astea sunt fascinante, dar chiar nu suntem interesați.
Dacă mă lăsați să termin, veți vedea că pentru câțiva bănuți pe săptămână...
Nu ne permitem câțiva bănuți pe săptămână. Economisim pentru concediu.
- Unde vă duceți ? - În Spania.
Am auzit că e drăguț acolo.
Vecinii au fost. Au petrecut de minune acolo.
Ne-au adus măgarul ăla de acolo.
E un măgar drăguț. E simpatic, nu, Mike ?
Deci spre asta ne îndreptăm pe moment.
Chiar ne dorim o vacanță.
Mai degrabă rămânem cu amintirile, nu ?
Destul de corect. Mulțumesc din nou.
Scuzați-mă, trebuie să vorbesc cu colegul meu un moment.
- Prietene, ce faci ? - Nu vor o poliță.
- Trebuie să-i faci să creadă că vor. - Cum rămâne cu vacanța ?
- Dă-o naibii de vacanță. - Corect, dă-o naibii de vacanță.
Ați luptat în război, dle ?
- Da, în Egipt. - Aș vrea să vă mulțumesc pentru asta.
Aș vrea să-i mulțumesc Domnului că v-ați întors viu și sănătos.
Dar, și iertați-mă că întreb asta,
care-i rostul să lupți și să supraviețuiești,
să te întorci la soția ta și să construiești această casă minunată,
pentru măgarul ei,
dacă nu vezi ce trebuie făcut ?
- Ce vrei să spui ? - Dacă nu pui banii ăștia deoparte acum
și mori subit, salariul tău dispare odată cu tine.
Soția ta va continua să trăiască. Cum se va descurca ea ?
O să aibă cei din guvern grijă de ea ?
Ei nu pot ține lumina aprinsă, nu pot menține curățenia pe străzi.
Nu vor face nimic și ea va fi pe cont propriu.
Adică, am stat cu atâtea văduve care erau
atât de pline de viață...
Soțul lor a murit și, după o lună, erau doar piele și os.
Nu-și permit să cumpere haine și mâncare, nu-și permit săpun.
Săpun ! Nu-și permit să fie curați.
Și m-au implorat, mi-au spus: "Spune-le femeilor ceea ce știu eu acum."
Că ai o viață ca-n iad dacă ești bătrân și sărac.
Și asta se întâmplă pentru că nu v-ați făcut provizii,
apoi vine întrebarea: Pentru ce naiba am mai luptat în război ?
Dnă Waring, merită două săptămâni de vacanță
să fie urmate de 20 de ani de suferință ?
Pot să vorbesc cu soția mea un moment, vă rog ?
Da, desigur.
A fost uimitor.
Lasă-i să simtă umbra morții.
- De cât timp faci asta ? - De patru ani.
Vânzătorul numărul 1 după trei luni. Am fost la trei Baluri ale Învingătorilor.
- Balurile Învingătorilor ? - Da, baluri pentru cel mai bun vânzător.
Uimitor, fantastic.
Mâncare gratis, băutură cât încape și fete la discreție.
Fă-ți rost de o pereche de ratați ca ăștia o dată pe săptămână
și vei ajunge și tu acolo.
- De fapt, am vrea să... - Desigur.
Sunt câteva chestii pe care trebuie să le semnați.
Freddie Taylor.
- Julie ! - Nu m-ai recunoscut.
- Ba da. - Spuneai că o să-mi scrii zilnic.
- N-am auzit nimic de tine în 10 ani. - S-au întâmplat multe de când aveam 12 ani.
- Am fost ocupat. - Serios ? Ce s-a întâmplat ?
Mi s-a schimbat vocea,
am lucrat într-o fabrică și tocmai am dat peste tine.
- Asta-i tot. Dar tu ? - Nu prea multe.
- Te-am făcut să plângi când m-am mutat. - Da.
- Am învățat latina pe degeaba. - Drăguț.
- Mi-am luat un aparat foto. - Da.
Și m-am logodit.
- Ești gelos ? - Da. Mereu mi-am dorit un aparat foto.
- Lucrezi aici demult ? - Abia am început. Agent pe regiune. Tu ?
Nu. Eu am venit doar să-l văd pe tata. Lucrează aici.
- Cine-i tatăl tău ? - E directorul de regiune.
Julie Kendrick. Desigur.
Ce-ar fi să ieșim împreună ? M-ar ajuta foarte mult în carieră.
- De când ai o carieră ? - De când mi-am cumpărat cravata asta.
- Drăguță cravată. - Mulțumesc.
- Ce faci ? Cum merge ? - Mike, ea e...
- ... Julie. - Ai făcut cunoștință cu dra ?
- Da, ne cunoaștem. - Mă rog, ne cunoșteam.
- Trebuie să vorbim. Tata știe că ești aici ? - Da.
- Bun, ne vedem mai târziu. - Ne vedem mai târziu.
- M-am bucurat să te văd, Freddie. - Da, cu siguranță și eu.
- Nu știam că... - I-o trag fiicei șefului ?
- Totul ajută. Bună dimineața, Janine. - Bună dimineața.
- Ne vedem mâine, Len. - Ne vedem mai târziu, amice.
Întreabă-l din nou. Continuă să-l întrebi. O să-l facem să spună. Vorbește !
Ești în regulă ?
- Alo ? - Aici.
- Bună, dle Pearson. Sunteți bine ? - Freddie, mă bucur să te văd.
- Ce mai fac ai tăi ? - Tot împreună.
- Da. Bine, mulțumesc. - Și cum e cu noua slujbă ?
- E-n regulă. - Bravo ție, Freddie.
I-ai spus despre noua ta slujbă, tată ?
Cum stai în fund toată ziua uitându-te la televizor ?
- Mă supără spatele, știi ? - Tot rău e, nu-i așa ?
- Mai ia o bere. - Noroc, o să iau.
Da, știu că o să iei, nătărău inutil.
N-ar trebui să vorbești cu tatăl tău așa.
Are noroc. De obicei, nu-i vorbesc deloc.
- E tatăl tău, totuși. - Și ce treabă ai tu cu asta ?
Ne mai vedem, dle Pearson.
Așa că am invitat-o să ieșim.
- Bună, Brian, Louise. - Ia uite-i.
- Salut, băieți. Sunteți în regulă ? - În regulă. Ce mai faci ?
- Da, Snorky. - Bună.
Trei sendvișuri cu șuncă.
- Trei... - Eu vreau două.
- Două pentru prietenul meu, de regim. - De regim.
- Bună. - Salut.
Îmi place pălăria ta.
- Mersi. - Nu mai pălăvrăgiți.
Nu mai vorbi când servești clienții. Charlie Willis n-are toată ziua.
Charlie, n-ai toată ziua la dispoziție, nu ?
Să nu mori acolo. O să te bag în frigare.
O să le servesc scula ta pe post de cârnat uns cu unt
și boașele tale pe post de usturoi în oțet.
Glumeam.
- E-n regulă ? - Te place.
- Ce ? - Te place. Mi-a spus ea.
- Vrei să-ți fac lipeala ? - Nu.
- Haide, e drăguță. - Nici gând. Pot găsi ceva mai bun.
- Nu vrea să coboare standardul. - Nu, nu vreau.
Da, un bărbat integru.
Nu vrei să-ți cobori standardul, dar va trebui s-o faci.
Am fost ca tine cândva. Nu voiam să-mi cobor standardul.
- Dar am obosit să n-am nicio păsărică. - Da ?
Orbisem de-atâta masturbare, așa că mi-am coborât standardele și acum...
Nu mi-o pusesem până la 28 de ani. Acum m-am culcat cu două femei.
- Chiar ? - Am mers până la capăt cu una dintre ele.
Da, aș face-o cu oricine e dispusă.
- Știi vreuna care e dispusă ? - Nu.
N-aș plăti pentru asta.
Am fost cu o prostituată odată, dar n-am plătit pentru asta.
Nu, i-am tras clapa.
Nu m-a putut ajunge din urmă. Nu, cred că avea gută.
- Ce-i guta ? - Tocmai i-am spus că-ți place de el.
- Doamne ! - Nu-ți face griji, el nu te place.
- Nu vrea să-și coboare standardul. - N-am spus asta.
La naiba, Brian. N-am spus asta. Nu vreau să mă bag în ceva serios.
Nu se bagă în nimic, punct.
- Nu-i adevărat. Am multe fete. - Nu aici, nu !
- O să aștept afară. - Ne mai vedem, Snorky.
- Ia puțin porc și trage cu ochiul. - lgnoră-i, da ?
- Sunt niște nătărăi. - Poftim.
Drăguț, nu ?
- Am început să obosesc. - Tu mereu obosești.
Muncesc din greu. Spre deosebire de tine.
Ce vrei să spui ? E greu la benzinărie.
- Închide gura, Snork. - Nu vă mai văicăriți, da ?
- Mai e ceva bere ? - Nu, îmi pare rău, ultima.
Cât crezi că face una din locuințele astea ?
Ieftin, probabil. Sunt făcute din scuipat și rumeguș, nu ?
Cu noua slujbă, dacă muncesc din greu, aș putea să strâng bani pentru una.
Probabil aș plăti-o în 25 de ani, apoi aș locui acolo fără chirie.
Freddie, uite.
Da, grozav.
Ce e cu tine ?
- Nu suntem prea mari să mai facem asta ? - Asta facem noi.
- E ceea ce facem mereu. - Am obținut o slujbă bună.
Nu vreau s-o pierd pentru că am fost prins desenând țâțe.
- Desenează o sculă, atunci. - Nu contează ce desenez.
Nu poate desena el scule. Eu desenez scule.
Tu desenezi scule, tu țâțe, eu voi face ceva cu viața mea.
- Ce e cu tine ? - Asta e proprietatea cuiva.
- Da. - Ce-mi pasă mie ? Oricum o să plec.
Spui asta în fiecare zi de când aveam 15 ani.
Locuiești în casa în care te-ai născut, în aceeași cameră.
- În aceleași așternuturi. - Nu începe și tu.
Freddie, hai.
Grozav. Lasă aia jos.
- Bună dimineața, dle ofițer. - Bună dimineața.
Cum mai merge ?
- E opera ta, nu ? - Nu pot să-mi asum tot meritul.
Eu am făcut sânii, Dar lui îi place să facă sculele.
E ceva amuzant ?
O femeie măritată cu doi copii,
care se uită cum ăla suge un penis exagerat de mare.
De ce vi se pare amuzant ?
- Calmează-te... - Gura.
- Șterge tot. - Cu ce ?
- Șterge tot. - Ajunge !
- Haide, atunci. - Naiba să mă ia, Ralph.
Ce ți-am spus eu despre respirația ta ?
Să te spălăm pe dinți.
Spală-te pe dinți !
Haide.
- Ridică-l. - Ajunge.
Ne vedem mai târziu, băieți.
Pot să conduc eu ?
Bună, numele meu e Freddie Taylor, de la Asigurările "Viață Vigilentă"...
Bună ziua. Numele meu e Freddie Taylor. Sunt de la...
... Compania de Asigurări "Viață Vigilentă".
- E doar câțiva pence pe săptămână. - Ți se pare că aș fi făcut din bani ?
- Dacă te însori într-o zi ? -O să mă însor, cu siguranță.
Dar mai întâi să bag mașinuța asta în cât mai multe garaje.
- Dacă mori, ce va face soția ta ? -O să-ți spun eu ce-o să facă.
O să mă stoarcă de ce am de viu și o să mă stoarcă și după ce mor.
Încă n-am cunoscut-o, dar deja îmi organizează viața.
O să vă las câteva pliante.
Poate putem aranja o întâlnire să vorbim despre asta.
- Tată ! - Ce-i, idiotule ?
- Fă-ți o poliță. - Nu.
- Cine o să-ți plătească înmormântarea ? - Mai am câțiva ani până atunci.
Nu cu toată grăsimea aia din jurul inimii. Eu n-o s-o plătesc.
De parcă tu o să mai fii aici când o să mă duc eu !
Îngroapă-mă în grădină. Nu-mi pasă !
El îngroapă orice în grădină. Presa veche, aragazul vechi...
N-o să plătesc la primărie ca să mă scape de hârburi.
Mai bine ai începe să sapi o groapă pentru el. Eu n-o să sap.
Tu n-o să mai fii în viață când o să mor eu.
Vei fi deja îngropată lângă presă.
Amintește-mi să fac asta, Kath.
Fă-ți o poliță, altfel mă vor da afară luni.
Bine. Poți s-o ajuți pe bunica ta să-și sape groapa.
- Ajută-mă. Ești ultima speranță. - Toți bănuții îi cheltuiesc pe porno.
- Ai nevoie de asigurare. - Nu, am nevoie de porno.
- Ai nevoie de asigurare. Asigurare ! - Am nevoie de porno. Porno !
Bună. Am vorbit săptămâna trecută.
Spuneați că poate v-ar interesa o poliță de asigurare.
Bună. Sunteți dna Kendrick ?
Îl caut pe Mike Ramsay. Mi-a spus să vin aici.
- Da, intră. - Mulțumesc.
- O să-l anunț că ai venit . - Mulțumesc.
Artă.
Da.
- Îți place arta ? - Nu știu prea multe despre asta, dle.
Tipul care a pictat asta, tocmai a murit.
- Astea-s vești proaste. - Nu, sunt vești bune.
Probabil i-a crescut valoarea, așa că a fost o investiție bună.
Da, vești proaste pentru familia lui, totuși.
Da, e de rău pentru ei, cu siguranță.
- Cum ți se pare slujba ? - Da, e distractivă.
- E distractivă. - Distractivă ? Nu-mi place ce aud.
N-ar trebui să fie distractivă, dacă ai munci din greu.
Eu mă bucur să muncesc din greu, dle, așa că...
Dacă muncești din greu, probabil o să te văd la Balul Învingătorilor.
Va fi o seară grozavă, potrivită să-ți lași plete,
deși văd că ți-ai lăsat deja.
Da. De fapt, o să-mi tai părul.
Să fie scurt la spate și după urechi, ceva care să-mi dea un aer inteligent.
Excelent.
- Super. - Te superi dacă aștepți ?
O să trec peste niște chestii cu Mike. Ia un loc.
- Bună. - Bună.
Grăbește-te.
Se crede că în jur de un milion și jumătate de muncitori,
incluzându-i pe cei din uzinele pentru mașini...
Tată, nu-mi spune că a venit cea cu întâlnirea pe nevăzute.
Sunt puțin dezamăgit.
- Încă te mai supără spatele, nu, Mart ? - Doamne, tot rău mă supără.
Doctorii nu pot înțelege asta.
Nu poate să muncească nicio zi, dar poate să se ducă la crâșmă.
Spune că ai avut o altercație cu unul dintre oamenii lui.
L-am spălat doar pe dinți. Oricum, a renunțat la acuzații.
Eu am renunțat la acuzații.
Îmi pare rău pentru deranj. Credeam că s-a mai maturizat.
Tu ce-ai făcut bun la viața ta ?
Da ? Dar tu ce-ai făcut cu a ta ?
Ies în fiecare seară, mi-o trag, beau, mă bat.
Te bați ? La naiba.
Te bați pentru ce ? Dai cu pumnul în tipii din crâșme.
Nu ești vreun rege războinic, să știi.
Crezi că ești James Dean, rebelul fără cauză.
Nu ești un rebel.
N-ai împotriva a ce să fii un rebel. Dacă nu-ți place aici, șterge-o.
Nimeni nu te oprește. Du-te și distruge orașul altcuiva.
O să mă duc, nu te teme. O să plec.
Spune asta de când avea 15 ani și e tot aici.
- Nu voi mai fi aici la vârsta ta. - Crezi că ești țanțoș ca un cocoș ?
Dar o să-ți pice penele.
Peste zece ani, tot aici o să fii,
mergând la disco și bându-ți berea.
Apoi vei ajunge un moșneag murdar și un bețiv.
Ca el ?
Nu știu cum te poți abține să nu-l pocnești, Mart.
Aș vrea s-o văd și pe asta.
Trebuie să plec.
- Ne mai vedem, Mart. - Da, ne mai vedem, Wyn. Scuze.
Ai grijă.
Modul în care i-ai vorbit...
- Jenant. - Jenant ?
Așchia nu sare departe de trunchi.
- Nu poți rezolva totul pocnind oamenii. - Nu începe.
Poate o să ai o familie cândva. Nu-ți vei dori o astfel de reputație.
Nu, eu vreau ca fiul meu să mă respecte așa cum te respect eu.
Nu te preocupa pentru familia mea, tată. O să-mi țin familia lângă mine.
Ea m-a părăsit, Bruce.
Nu e vina mea, nu ?
Poate că dacă l-ai fi pocnit pe tipul ăla, ea ar fi rămas aici.
Chiar crezi asta ?
Chiar crezi că s-ar fi rezolvat ceva ?
Dacă m-aș fi dus acolo și l-aș fi pocnit în gură
m-ar fi făcut asta să mă simt mai bine ?
M-ar fi făcut pe mine să mă simt mult mai bine.
Dar ești o bătaie de joc, tată. Un inutil.
Ceea ce mă scoate din sărite, tată, e că nici măcar nu ai încercat.
Te-ai întins pe jos ca un preș și și-a șters unul picioarele de tine.
Dacă cineva încerca să-mi ia puicuța, aș fi acționat ca un bărbat.
M-aș fi dus după el.
I-aș fi stâlcit mutra.
Dacă nu mă mai voia, măcar și-ar fi vizitat iubitul în mormânt.
Bijuteriile mele sunt în seif. Ia-le, numai nu răni pe nimeni.
Făceam doar o recunoaștere.
- Unde-ți sunt pantofii cu tocuri ? - Mereu ai vrut să fii mai înalt.
- Ce făceai acolo ? - E camera mea obscură.
- Pot să-mi developez fotografiile. - Tu ai făcut astea ?
Nu, astea sunt de la vara mea, Marie. Mi le trimite din locurile în care ajunge.
Aici e în Paris.
Roma.
Napoli. Maroc. Egipt.
- Ce, e fugară ? - Nu.
De fapt, oarecum. Lucra într-o cafenea, în oraș.
Într-o zi și-a dat jos șorțul, a luat un tren și nu s-a mai întors.
Se tot mută. Fără niciun plan. Și-l face din mers.
- E măritată ? - Nu. De ce, vrei să te duci în Africa ?
E minunată.
Da, întotdeauna era cea mai drăguță.
Nu, nu e la fel de drăguță ca tine. Doar ești logodită, nu-i așa ?
- Ai vrea să călătorești ? - Da, evident.
- Unde ai vrea să mergi ? - Mereu mi-am dorit să merg la Cornwall.
- Cornwall ? - Da.
Cornwall e un loc bun, pentru început, dar sunt atâtea locuri minunate.
Uită-te cât e de mică Anglia. Poți ajunge în Franța în doar cinci ore.
Am putea pleca acum și la 18:00 am fi în Paris, mâncând escargot.
Sună frumos. Atâta timp cât nu vor încerca să ne dea melci.
- Mănâncă din ăștia pe acolo, nu ? - Da, mănâncă.
- Ciudate mâncăruri au francezii. - Nu.
Se spune că mâncarea franțuzească e cea mai bună.
- Chiar ? - Da.
E o femeie aici cu sânii afară !
Doamne, toate sunt cu sânii goi !
Asta-i ambiția mea, să fac astfel de poze.
Cum, porno ?
Asta e National Geographic.
Vreau să călătoresc, să văd alte civilizații,
să mi se publice fotografiile în astfel de reviste.
- Noroc cu asta. - Care-i problema ?
Oamenii de pe aici nu fac astfel de chestii.
Dar Marie ?
Cineva trebuie să facă pozele astea. De ce să nu le fac eu ?
- Nu știu. Doar că nu merge așa, nu ? - Tu ce vrei să faci ?
Să muncesc, să mă însor... Chestii obișnuite.
Chiar asta vrei să faci ? Să te însori și să mori ?
La funeralii, tot ceea ce se va spune va fi:
"A fost suporterul Clubului de Fotbal Reading și i-a plăcut usturoiul."
- Nu știu. - Vezi, eu nu sunt ca tine.
N-am vrut niciodată să-mi cumpăr o casă
și să mă mărit cu primul băiat ce-mi iese în cale.
- Cu cine, cu mine ? - Aveai 12 ani. Treci peste asta.
Ce faci în camera logodnicei mele ?
- Nimic. - Încerci să-mi furi iubita ?
Doamne, nu !
Calmează-te, amice, glumeam.
Ne vedem mai târziu, dulceață. Dă-mi un sărut.
Bun, să-i dăm bătaie, omule.
Freddie, ia asta, ca să-ți mai dea idei de călătorie după ce ajungi în Cornwall.
- Sau poți să te uiți doar la sâni. - Mulțumesc. Ne mai vedem.
Haina...
Ceaiul, dragă.
Nu, nu acum...
Am deja un avertisment. O să fiu concediat. Șterge-o.
- Schimbare de peron. Pasa... - Micuța sculă.
Pasagerii pentru Swindon, vă rog să vă îndreptați spre peronul 2.
Drăguța, micuța sculă.
- Testicule. - Las-o jos.
- Testicule. Gonade. - Ultimul mesaj a fost eronat.
Pasagerii pentru Swindon, vă rog să vă îndreptați spre peronul 2.
- Ce faci ? - Vino să bei o bere.
Am o slujbă. Nu ies la băut în timpul zilei.
Am scos o filă din cartea lui Freddie. Trebuie să fac ceva cu viața mea.
Dacă-mi joc cărțile cum trebuie, aș putea ajunge șef de stație.
Charlie nu mai poate rezista multă vreme. Aproape și-a înghițit fluierul, ieri.
- Cum s-a întâmplat așa ceva ? - Începuse să se agite.
Trenul avea întârziere și mecanicul vorbea.
A fluierat tare, i-a sărit proteza și a încercat s-o pună la loc.
A supt-o înapoi, sperând că n-a observat nimeni.
Atunci fluierul i s-a dus pe gât și a început să tușească.
Dinții i-au zburat direct pe podea.
Nimeni n-a vrut să-i ia, așa că s-a aplecat el
și a rămas înțepenit de spate. A fost îngrozitor.
Dar, oricum, aș putea fi eu acela într-o bună zi.
Așa că să te gândești la asta în timp ce ieși la băut,
te dai în bărci cu fetele și-ți pierzi timpul aiurea.
- Acum ștergeți-o, am de lucru. - Ne vedem mai târziu.
Ne vedem mai târziu.
Pasagerii pentru Swindon, vă rog să vă îndreptați spre peronul 1.
Trenul e pe cale să sosească.
Domnul cu pălăria rotundă, vă rog să știți
că sunteți un mare homalău.
- S-a terminat. - Nu s-a terminat, dă-te la o parte.
Nu poți spune așa ceva.
- Ne vedem mai târziu. - O să ne vedem mai târziu.
Lasă-mi cravata în pace.
Scuze domnului cu pălăria rotundă.
Nu știm dacă sunteți un homalău sau nu, dar...
- Știți, cântă și o formație. - Nemaipomenit.
Uită-te, băutură pe gratis.
- Puicuțe pe gratis. O să fie de pomină. - Da.
La naiba.
Mă întrebam dacă v-aș putea prezenta unor prieteni de-ai mei.
- Ei sunt Bruce și Paul. - Bună.
Îi spunem Snork.
- Am un nas... - Nu acum.
Încântat.
Unde-s puicuțele arătoase ? Ni s-a spus că vor fi puicuțe aici.
Freddie spunea că sunteți de prin locurile noastre.
- Din Cemetery Junction. - E tot o mahala ?
Eu tot acolo stau, amice.
- Nu cred că voiai să spui că e o mahala. - Ba da, asta voiam.
Ar trebui să începi să lucrezi pentru noi dacă nu vrei să sfârșești într-o fabrică.
Ce e rău în a lucra într-o fabrică ?
E o slujbă bună, cinstită. Nu e nimic în neregulă...
E mai bine să aduci salariul acasă cu mâinile curate, totuși.
Nu vrei să locuiești în Cemetery Junction toată viața ta.
Cred că-ți amintești să fi fost mai rău decât era, dragă.
Îmi amintesc exact cum era.
Apreciez că te-ai pus la adăpostul companiei noastre, fiule.
- Mulțumesc, domnule. - Bucurați-vă de petrecere.
- Ce faci ? E șeful meu ! - E un nemernic.
- De ce l-ai contrazis ? - Pentru că e un nemernic.
Da, n-a invitat nicio puicuță mai acătării, nemernicul.
Să nu te mai rușinezi niciodată de succesul meu, dragă.
Nu mă rușinez. Mi-era doar teamă că păreai...
Părea că te scuzai pentru succesul meu.
Și dacă te rușinezi de banii pe care i-am făcut,
atunci poate că luni o să returnezi rochia și bijuteriile astea.
Da, e momentul serii pe care l-ați așteptat cu toții.
Avem câțiva flăcăi în seara asta care abia au început,
așa că să-i felicităm.
Sunt pentru prima dată la Balul Învingătorilor.
Și mereu îi recompensăm cu un jeton micuț pe care scrie:
"Bine ați venit la o Viață Vigilentă."
Acum, ar trebui să găsiți în fața voastră propriile cărți de vizită.
Numele vostru e trecut pe ele.
Aplauze puternice, vă rog, pentru Gordon Dallimar,
Chris Riggs, Tony Widden și Freddie Taylor.
Dar nu e o sărbătorire doar a celor tineri,
ci e un fel de rămas bun și pentru cei bătrâni.
Jack Bentley.
Hai, Jack, ridică-te.
Jack sărbătorește... Vă vine să credeți ?
E la a 20-a invitație la Balul Învingătorilor.
Și-mi pare rău s-o spun,
e ultima oară în care îl vom mai vedea pe Jack aici.
Îl punem, în sfârșit, pe liber.
Se retrage în floarea vârstei de 65 de ani.
A lucrat aici 42 de ani.
- Vă vine să credeți ? - Patruzeci și trei de ani.
Da, 42, 43, mă rog...
Cât aveai când ai început, Jack ?
- Douăzeci și trei de ani. - Douăzeci și trei de ani.
Ai început ca agent din ușă în ușă, nu ?
- Da. - Ai făcut-o zece ani de zile.
Iar ultimii 32 de ani, a fost în Departamentul de Audit.
Ce viață !
Îți oferim ceva drept mulțumire,
pentru toți anii de serviciu, Jack. Poftim.
Mulțumesc.
E o fructieră.
Mulțumesc.
- E de cristal ? - Sticlă gravată.
E din sticlă gravată.
Ceea ce Jack nu știe este că am făcut o colectă.
Paula s-a dus la Debenhams special ca să cumpere vasul.
Cel pe care voiam să-l luăm nu mai era pe stoc.
Din fericire pentru tine, a luat unul cu mult mai scump.
Poți dormi până la amiază de-acum.
Bucură-te de pensie cu drăgălașa ta soție...
Cu soția ta și nu ne uita.
Mai treci pe la noi, să nu te uităm.
Bun, destul cu treburile de administrare. Ceva mai puțin deprimant acum.
Mă bucur să vă văd pe toți aici. Ne distrăm de minune.
Ciocolatele Bendicks sunt un deliciu.
Cred că putem spune că cei cu organizarea au făcut o treabă fantastică.
Avem o formație minunată în seara asta. Vor cânta șlagăre.
S-ar putea să pară cam sălbatici, să nu vă deranjeze apariția lor.
- E rândul vostru, băieți. - Mulțumim.
Bună, tuturor. Suntem Chart Gallery.
- N-a fost distractiv adineaori ? - Ce ?
Când a venit chelnerul cu supa și pâinea.
Am spus: "A mai rămas ceva pâine albă ?" El a spus: "Nu, cred că s-a terminat."
Asta prima dată. Apoi am spus: "Bine."
El: "Avem neagră." Eu: "Nu-mi place aia neagră, dar o să iau."
Așa că am mâncat pâine neagră, dar după aceea s-a întors și a spus:
"Până la urmă am găsit niște pâine albă."
În felul ăsta am avut și pâine neagră, și albă.
Nu era nimic amuzant în asta.
Uite, o să trebuiască să-ți dai seama ce merită să spui și ce nu, da ?
Dacă mergi pe stradă și nu se întâmplă nimic, păstreaz-o pentru tine.
Dar dacă mergi pe stradă
și vezi un Tiranozaur Rex violând un idiot, anunță-mă.
- Ai înțeles ? - Încercam doar să...
- Știu. - Mi se păruse amuzant.
Dar nu era, Snork.
Freddie, ce planuri ai, fiule ?
Unde te vezi peste cinci ani ?
Nu știu, încă, dle. Cinci ani sunt destul de mulți.
Să muncesc din greu, să mă însor, să cumpăr un loc al meu...
Dar tu, Cliff ? Unde te vezi peste cinci ani ?
Mi-ar plăcea să trec pe partea administrativă.
Și știm cu toții care e planul lui Mike. A pus ochii pe scaunul meu.
Deja am ales tapetul.
- Martin? - Ei bine, Incendii și Accidente.
- Ați sărit-o pe Julie, dle. - Cum ?
Pe Julie n-ați întrebat-o.
Știu unde va fi ea peste cinci ani. Acasă cu nepoții mei.
Serios ? La asta te gândeai și tu ?
Nu știu. Nu neapărat.
Mă gândeam să fac fotografii, să încerc să mă implic profesional.
Chiar așa ?
Dar nu e bătut în cuie, dle. Vom face așa cum va cere munca mea.
Ne concentrăm pe cariera lui Mike pe moment.
- Apoi ne vom concentra pe cariera mea. - Așa veți face ?
La naiba, Mike, nu mi-ai spus că te însori cu o feministă.
O să-ți dai foc la sutien, păpușo ? Am nevoie de un foc pentru trabuc.
Bună. Dougie Boden, asistentul directorului de la Asigurările de Viață.
- Ea e soția mea. - Scuze, dar poți să te oprești aici ?
Mă duc să vorbesc cu duduia de acolo cu sânii adorabili.
Puțin cam nepoliticos.
Dacă voia să vadă niște sâni adorabili, putea să se uite la ai tăi.
Ca s-o scurtăm, e din cauza faptului că am nas la păsărici.
Ce-i cu chestia asta că vă concentrați pe cariera ta, apoi pe a Juliei ?
I-a intrat ideea asta în cap, se pare, să se facă fotograf.
Și cum o să facă asta când o să aveți copii ?
- Nu va putea, evident. - Sigur.
Sper să uite cu totul de asta.
Cred că e una din fazele alea prostești prin care trec femeile, nu ?
- Poate s-o facă oricând ca un hobby. - Da.
- Poate să-i fotografieze pe copii. - Exact.
- Și Patricia dorise să lucreze, să știi. - Da ? Și ce voia să facă ?
Domnul știe. Avea ceva bondari prin cap.
Voiam doar să mă asigur că suntem pe aceeași lungime de undă.
Apreciez grija, dle, dar, credeți-mă, stăpânesc situația.
Da, știu. O știu...
- Mike, hai să dansăm. - Nu, știi că nu dansez.
Dacă dansează tata, dansezi și tu ?
- Tată, dansează cu mama. - Nu, eu nu dansez.
- Hai, va fi distractiv. - Nu, nu voi dansa.
Discutăm aici, iubire.
Ce-ar fi să-mi aduci un whisky ? Whisky, dle ?
Da.
Bine.
Deci tot bunica te tunde ?
Nu râde. E ieftină pentru că are Parkinson.
- Două whisky-uri, vă rog. - Sigur.
Te-ai gândit vreodată că orașul ăsta n-a cunoscut revoluția sexuală din '60 ?
- Da. - Ce ne facem dacă lumea
mai dă o petrecere și noi o ratăm pentru că suntem prinși aici ?
E un proverb arab care spune...
"E un proverb arab" ?
- Doamne, te-ai schimbat. - Ascultă. E simpatic. Acesta spune:
"Aruncă-ți inima în față și aleargă s-o prinzi."
- Drăguț. Nu știu ce înseamnă. - Ba da, știi.
"Aruncă-ți inima în față..." Oricare ar fi patimile tale,
oricare ți-ar fi dorințele, imaginează-ți că sunt în fața ta acum și prinde-le.
Grăbește-te, dragă.
Sunt însetat.
- Ce crezi despre Hargreaves ? - Ce e cu Hargreaves ?
Câțiva băieți și-au exprimat îngrijorările.
Au început să-i spună Mânjitul,
pentru că le-a trântit niște chestii nedrepte.
O să dau afară pe cineva dacă sunt inutili.
Nu ascultă niciodată, asta e problema.
Pariez că veniți la multe petreceri din astea.
Face parte din îndatoririle mele.
- Mulțumesc. - E-n regulă.
Ați dori să dansați ?
- Nu știu dacă ar fi bine. - Haideți, va fi distractiv.
Uită-te la asta. Toată lumea e plictisită de moarte.
l-am spus să cânte din Slade, dar mă îndoiesc că o va face.
Aș putea cânta mai bine ca el.
- Ești absolut sigur ? - Da.
Bine. Pe cinci lire că nu urci acolo. Pune banii, dacă tot vorbești.
Cinci lire ? Nu, n-o să mă lase să cânt. N-o să mă lase.
- Mai vedem. - Ce faci ?
Bună. Faină formație aveți.
- Toți sunt înnebuniți. Sar de-a dreptul. - Să trăiești, prietene.
Eu sunt din comitetul de organizare. Avem un copil handicapat mintal.
Nu știu dacă l-ați văzut. Tipul de acolo ?
- Da, pare fericit. - Nu e deloc fericit, amice.
Are și probleme fizice. S-a născut cu prea multe organe.
Are amândouă seturile de organe genitale.
Penis, vagin și încă o chestie care atârnă și nu știu ce e.
- Da... - În fine, e mare iubitor de muzică.
- Și chiar vă place, băieți. - Sigur, da.
i-ar plăcea să cânte un cântec cu voi, poate ceva de Slade.
A fost pe aici mai devreme. Credeam că e puțin... Știi tu.
Da, e puțin... Da.
- Să văd ce pot face. - Mulțumesc mult.
N-o să facă pe dânsul aici, nu ?
Pentru că e cam periculos cu firele electrice de aici.
- Mulțumesc. - Eu îți mulțumesc.
Mulțumesc. Doamnelor și domnilor, avem un invitat special în seara asta,
un băiețaș care a trecut prin multe.
Vrem să-i îndeplinim o dorință.
Vă rog să aplaudați urcarea pe scenă a lui Snork.
- Nu, sunt Paul. - Paul Snork.
Mulțumesc. Mai știu, dacă mai vreți. Pot să mă dau rotund.
- Cu siguranță e rotund. - Glume ! Știu câteva glume.
De ce poartă băiețelul de lemn Noddy un fes cu un clopoțel pe el ?
- Nu ! - Pentru că e o curvă.
Ce faci ?
Îmi pare rău, m-am lăsat purtat de val, cu aplauzele și uralele.
- Credeam că o să li se pară amuzant. - Nu li s-a părut.
Nu-i vina noastră că n-au simțul umorului.
Îl au.
Lor le plac chestiile stilate gen Oscar Wilde și Shakespeare.
Ce-ți pasă ție ce cred ei ?
Pentru că lucrez cu oamenii ăștia. Șeful meu e acolo.
Nu vreau să mă întorc înapoi într-o fabrică.
- Ca mine ? - Da, ca tine.
- Nu vreau să mă întorc la chestiile alea. - Mai degrabă faci chestiile astea, nu ?
Îngropat până la gât ca ăștia ?
Tropăind cu ei la funeraliile astea pentru mâncare pe gratis o dată pe an ?
E o scară pe care o pot urca. În cinci ani o să am biroul meu.
Biroul tău ? Nu știam că o să obții un birou.
Tu ce o să ai ?
În 30 de ani aș putea să am vila mea și Rolls-Royce-ul meu.
De asta îmi pasă. Vreau să fac ceva cu viața mea.
- O să fac și eu ceva, o să plec. - Ce o să faci ?
- O să plec de aici. - Tot vorbești de plecare.
N-o să se întâmple niciodată. N-o să pleci nicăieri.
- De ce nu ? - Pentru că ești prea speriat să pleci.
Nu sunt speriat.
Dacă spuneai și tu că vii, plecam într-o clipită.
Da, dar eu nu vin cu tine, nu ?
Atâta timp cât rămâi, ești doar un pește mare într-un vas prea mic
și poți da vina pe toată lumea că te ține aici.
Dar odată ce-ai plecat,
va trebui să înfrunți realitatea că ești un nimeni.
Nu ești cu nimic special.
Ești ca mine, ești ca ei și ești ca tatăl tău.
- Nu sunt ca tatăl meu. - Ba ești.
- Nu sunt ca tatăl meu, Freddie. - Bine.
N-o să fii niciodată ca ei.
Nu vei avea niciodată o mașină mare sau o casă luxoasă.
- Nu ? - Nu. Și știi de ce ?
Pentru că ești un vânzător de rahat, care n-are destul creier.
Eu sunt un vânzător mai bun. Snork poate vinde mai bine ca tine.
Și chiar dacă ai putea vinde, Freddie, tot nu vei fi niciodată ca ei.
- De ce nu ? - Pentru că tu nu ești o curvă.
Prea tare ?
Da. Și e și a doua oară când unul dintre voi a folosit cuvântul ăsta.
- E momentul să plecați. - Care a fost prima dată ?
Aia cu motivul pentru care Noddy are un clopoțel pe fes.
Sigur.
Acum ai ce povesti.
Snorky.
Dragă, cineva trebuie să ia pastila fericirii.
De ce ți se spune Snork ?
Pentru că am nas la...
Am cumpărat ochelarii ăștia gândindu-mă că voi semăna cu Elton John,
dar mă fac să semăn cu Snork din The Banana Splits.
E personajul meu favorit.
Ce-i asta, o carte ? De ce citești o carte ?
Nu înveți nimic din cărți.
Ai citit vreodată o carte, bunico ? Ai fost vreodată într-o bibliotecă ?
Am fost în multe biblioteci.
- Când a fost ultima oară ? - Joia trecută. M-a dus tatăl tău.
- Voia la budă. - Len !
Așa a fost.
Nu e o carte. E National Geographic.
Cu fete din junglă cu sânii pe-afară.
Pune-o deoparte, atunci. E dezgustător. Nu vreau sâni din junglă la masa mea.
Uită-te. Uită-te cât e de mică Anglia. Franța e la cinci ore distanță.
Am putea pleca acum și până la 12 am fi în Paris.
- De ce ? - De ce să te duci la Paris ?
Sunt locuri din Reading pe care nu le-ai văzut.
- Mâncarea e îngrozitoare în Franța. - Se spune că e cea mai bună din lume.
- Glumești. - Cai, melci, broaște, picioare.
Mănâncă orice, francezii.
Doar periuța de dinți n-o bagă în gura lor.
- Put ! - Da.
Sunt faimoși porcii franțuzești care put.
- Africa arată grozav. - Africa ? E plin de negri acolo.
Acolo trăiesc oamenii negri.
Spui tu asta, dar în curând nu va trebui să te duci acolo să vezi unul,
pentru că se vor muta cu toții aici, băiete.
Sunt leneși și vor șterpeli slujbele noastre.
- Sunt leneși sau vor șterpeli slujbele ? - Da.
- Parcă ai fi un hippy, Freddie. - Grozavă discuție intelectuală.
Parcă ar fi un homalău de la BBC. Nu-ți place pe din dos, nu ?
- Pe din dos ? - Cum se bagă marfa prin ușa din dos.
- Nu este. Nu-i așa ? - Nu, tăceți.
Mai bine să nu fie. Mai bine să nu fie, nu în casa asta.
Niciodată nu ți-a trecut prin cap că mai e și altceva în viața asta decât munca,
mâncarea și uitatul la TV ? Un vechi proverb arab spune:
"Aruncă-ți inima în față și aleargă după ea."
Asta era înainte să pună mâna pe tot petrolul.
Nu mai aleargă niciun arab în ziua de azi.
Nu mai fug după nimic. Își pun valeții s-o facă.
Sunt atât de bogați, încât, deși locuiesc în corturi,
au plin de mâncare tot timpul.
Mănâncă doar de dragul de a mânca, pentru că au atât de mulți bani.
Bună, dnă Waring.
Mulțumită unor clienți ca dta,
am trecut, în sfârșit, perioada de probă și am propria mea carte de vizită.
- Bravo. - Dacă aveți nevoie de ceva...
Am nevoie de ceva.
Sunt sigură că ești foarte ocupat, dar aș vrea să încasez o poliță.
- Pentru ce anume ? - Soțul meu.
Da ? Ce-a mai făcut ? Iar a boțit mașina ?
A murit.
Îmi pare rău.
Muta antena și a alunecat,
și a aterizat chiar aici.
A murit pe loc. Și-a rupt gâtul.
Acum aș fi vrut să fi mers în vacanța aia.
Când plecăm ?
Plictisită ?
- Cum ai urcat până aici ? - M-am cățărat pe vie.
Te-ai cățărat pe vie ? Ce, ești Tarzan ?
- Am venit să-mi iau rămas-bun. - Nu-ți merge telefonul ?
Plec. M-ai făcut să mă hotărăsc. Tu și vechiul tău proverb arab.
Ce vrei să spui ?
Primul lucru pe care-l facem mâine la ora 9 este să plecăm.
Ce incitant.
Hai, e petrecerea noastră de adio. Mergem la Majestic.
E cel mai bun club din lume. E atât de...
Majestuos ?
N-o să crezi pe cine am văzut. Danny Cresser.
- Nu se poate. - Da, lângă magazinul de animale.
A fost atât de ciudat.
Era ca și cum eu aș fi intrat și el ar fi ieșit.
Îți amintești cât de tăcut era în școală ?
Vorbea și...
- Bună, Bruce. - Bună, dragă.
- Vino cu noi, Snork. - Nu, nu se poate să plec mâine.
- De ce nu ? - Trebuie să-l ajut pe tata.
- Snork, e pentru toată viața ta. - Nu.
Dacă lumea dă o altă petrecere și noi lipsim de la ea ?
Nu vreau să lucrez 40 de ani, fără să am bani și să mor,
iar la funeralii să spună:
"A fost suporterul Clubului de Fotbal Reading și îi plăcea usturoiul."
Când te-ai dus ultima oară la un meci de-al lui Reading ?
Cine ar spune așa ceva ? Eu aș spune că te-ai dus doar ocazional la un meci.
- Nu vrei să ai ceva de spus la bătrânețe ? - Am ce spune.
- Are una bună cu niște pâine. - Trebuie să vii.
Suntem toți pentru unul și unul pentru toți, ca cei trei mușchetari.
- De ce trebuie să plecăm mâine ? - Pentru că altfel o să ne răzgândim.
- N-o să pieri nimic. - În plus, Snork, gândește-te la puicuțe.
Distrugi totul de cum deschizi gura, nu-i așa ?
Dar puicuțele străine n-o să înțeleagă un cuvânt.
Poți să te bazezi doar pe farmecul tău.
Nu mă duc nicăieri unde să trebuiască să ne vaccinăm.
- Da ! - Da, Snork !
Nu, nu, din nou... Stai.
Nu, din nou...
Ce crezi ? Ar trebui s-o facem ?
Nu știu.
Amice...
Pentru ce dansezi cu o maimuță ?
Da, asta e bună.
Să mergem. Julie, hai.
Nu în apartamentul meu obișnuit.
Poți să-mi împrumuți o periuță de dinți ?
Nu, n-ai o periuță de dinți, nu-i așa ?
Îți mulțumesc pentru seara interesantă.
Trebuia să facem asta mai des.
N-ar fi trebuit să mă duc pe un ring de dans cu un străin.
Am fi putut să-l lăsăm pe Snork în mașină.
Călătorie plăcută. Când te vei întoarce ?
Nu știu.
- La revedere, atunci. - La revedere.
- Ar trebui să developăm pozele astea. - Cu siguranță.
- Altfel... - N-o să apuc să le văd.
Trebuie s-o facem perfect.
- Ce se întâmplă dacă o îndoi ? - Dai de necaz.
Bun, repede, pune-o aici. Asta se cheamă baia stop.
De ce vorbim în șoaptă ?
- Ca să nu fim prinși aici, nu ? - Nu.
Nu. De ce te-ai teme de așa ceva ?
Suntem doar doi prieteni care developează un film împreună.
Ți-am spus că plec mâine ?
- Da. - Bine.
Bun, voiam doar să fiu sigur.
Nu pari prea devastată de veste.
Ce-ai vrea să spun ?
Ceva de genul: "Pot să vin și eu ?"
Vorbesc serios.
Vino cu mine.
- Freddie ! - De ce nu poți veni ?
Știi de ce.
- Haide, nu vrei să te măriți cu el. - Freddie !
Tu ai început totul.
M-ai făcut să-mi doresc să plec, mi-ai spus să nu-mi risipesc viața.
- De ce s-o risipești pe-a ta ? - Ar trebui să pleci de-acum.
Vezi și tu. Mike e ca tatăl tău. O să ajungi ca mama ta.
I s-a stors toată viața din ea. O să-ți stoarcă viața și din tine.
Ieși !
- Julie... - Ieși !
Nu poți s-o insulți pe mama mea și să te aștepți să fug cu tine.
Eu cred că e minunată. Asta cred, dar e ca o stafie.
Tatăl tău nici măcar nu-i spune mulțumesc când ea îi duce ceaiul.
- Ce ? - N-ai observat ?
Ea lasă ceașca de ceai jos și el nici măcar nu spune mulțumesc.
Nici măcar n-o vede. Când a încetat să mai spună mulțumesc ?
Când a încetat s-o mai remarce ?
Iar Mike e exact la fel.
E la fel. Nu vrei să-ți petreci viața alături de el.
Nu m-ai văzut de zece ani. Nu-mi cunoști familia și nici pe Mike.
Cine naiba te crezi ?
Bine, ai dreptate. Îmi pare rău, ai dreptate.
- Dar trebuie să vii cu mine - De ce ?
Pentru că am impresia că sunt îndrăgostit de tine.
Pentru numele Domnului !
Trebuie să vin pentru că ai impresia că ești îndrăgostit de mine ?
Ieși !
Bună, Freddie. N-am auzit când ai intrat.
Bună, dnă Kendrick. Nu...
Am vrut să vorbesc cu Julie despre aparatele foto,
pentru că voi pleca și vreau să-mi cumpăr unul.
Da, voia sfatul meu.
E puțin cam târziu să vorbiți despre aparate foto.
Este, îmi cer scuze.
- Da, mai bine ai pleca. - Da, la revedere.
Noapte bună, Freddie. Călătorie plăcută.
Unde pleci ?
Încă nu sunt sigur.
Ne vom hotărî pe drum.
Da ?
Eu sunt. Pot intra puțin ?
Sunt obosită. Vreau să mă bag în pat, mamă.
Doar un moment.
E totul în regulă ?
Totul e bine.
E puțin cam târziu pentru vizitatori.
Îmi pare rău.
Noapte bună.
Ce e ?
În 1964.
Ce a fost atunci ?
A fost ultima dată când mi-a spus tatăl tău mulțumesc pentru ceai.
A sosit taxiul.
Putem să luăm un sandviș pe drum ? Mor de foame.
- Ești în regulă ? - Da, sunt bine.
Grozav.
La naiba... Ce naiba ?
M-am săturat de asta. Viața e prea scurtă. Scoate-ți prostiile astea din tine.
- Ce ? La naiba ! - Haide.
Vrei să te bați cu tatăl tău, dar el nu se poate bate.
- Dispari. - O să te bați cu mine.
Am obosit și m-am săturat de tine. Maică-ta a șters-o.
Vii dintr-o familie destrămată. Și ce ?
- Taică-tu ar fi trebuit să te tăbăcească. - N-ar fi putut.
- E un preș de pus la ușă. - Dacă mai era de vârsta ta,
- ar fi scos rahatul din tine. - Sigur !
El nu se poate bate, așa că te bați cu mine.
- Nu mă bat cu tine. - Te bați cu mine ? Sigur că nu !
Pentru că nu ești bărbat.
Eu și tatăl tău suntem bărbați.
Ne-am luptat în război ca să poți merge tu în cluburi de dans,
și să-ți lași plete, și să te piși pe viața ta.
Nu dau un rahat pe asta.
Dacă vrei să te bați cu cineva, bate-te cu mine.
- Bate-te, sunt aici. - Ce, ești beat ?
Ascultă la mine, da ?
După ce-am ajuns polițist, bătrânul tău intra aici la două săptămâni.
Da. Era foarte dificil. Era o adevărată pacoste.
Mereu pocnea pe câte unul. Dar era e două ori mai bărbat ca tine.
Atunci nu și-ar fi lăsat doamna să fugă cu altul.
- Ce era să facă ? - Să-i stâlcească mutra ăluia.
Nu știi nimic. Ești un copil. Nu...
În noaptea în care a fugit mama ta,
l-am găsit pe tatăl tău pe strada Cobham, la trei dimineața,
cu o bâtă de crichet în mână.
- Haide ! - Mi-a spus c-ar fi mai bine să-l închid.
Altfel nu mai răspunde pentru faptele sale.
La apucat lașitatea în ultimul minut.
Nu l-a apucat lașitatea, nătărăule. A făcut-o pentru tine.
Dacă ar fi pornit bătaia, nu s-ar mai fi putut opri
Dacă l-ar fi ucis sau ceva de genul ăsta, ce făcea după aceea ?
El în închisoare, tu la orfelinat.
- Aș fi stat cu mama. - Mama ta nu te voia.
Ăsta e adevărul.
Mama ta a dat-o-n bară. Nu te voia. Și ce ?
Tatăl tău te-a vrut.
De aceea și-a petrecut ultimii 20 de ani punându-și mintea cu tine.
Dar acum o să-mi pun eu mintea cu tine.
Sunt prea bătrân pentru asta.
Și la fel și tu.
Acum, hai, băiete, maturizează-te.
Nu poți să tot pocnești oamenii, doar pentru că se uită urât la tine.
E ceva antisocial, știi ?
Mă înțelegi acum ?
Bruce ?
Înțelegi ?
Îmi pare rău.
- Mult noroc, băiete. - Rămas bun, tată.
Freddie.
Să trăiești.
Pa, dragă.
- I-ai dat bani. - Și tu i-ai dat, nu-i așa ?
Nu chiar. Câștigă mai mult decât tine.
Închipuiește-ți un fiu care să câștige mai mult decât tatăl.
- E ceva jalnic. - Ei, și tu...
E prea târziu să plec și eu cu el ?
Pot să-ți vorbesc afară cinci minute ?
Bine.
Pot să ies cinci minute, Brian ?
O să ți-o pună ?
N-ai nevoie de cinci minute. Ne vedem în două minute.
Și asta cu tot cu țigara de după.
Plec astăzi,
așa că nu mai contează, dar voiam să te întreb.
Îți place de mine ?
- Da. - Serios ?
Trebuie să-ți arăt ceva.
Dacă n-aș fi plecat, te-ar fi scos din minți
- sau tot ai fi ieșit cu mine ? - Ce e ?
E o vampiriță dezbrăcată care se uită pe fereastră.
E nemaipomenită.
- Ce ? - E nemaipomenită.
Am desenat-o eu însumi.
E uimitoare.
- Ești atât de creativ. - Stai, mai e.
- Ăsta ești tu care te uiți ? - Da.
- O să i-o tragi ? - De unde știi ?
- Ți-e sculată. - Da.
- Dar ești încălțat cu șosete. - Da, stăteam în stradă.
- Și n-ai vrut să răcești la picioare, nu ? - Exact.
Ce faci ? Unde ți-s lucrurile ?
- Da... nu pot veni. - De ce nu ?
Călătoria în jurul lumii pare plăcută,
dar trebuie să mă întâlnesc cu o puicuță diseară.
Bine.
Asta e bine.
Nu-ți face probleme.
- Te voi mai vedea ? - Da, bineînțeles că da.
- Sâmbătă ? - Nu, sâmbătă, nu.
În crâșmă, luni ?
- Nu. - Dar când ? Cam cât ? Un an ?
Nu știu, poate.
- Ești în regulă ? - Da.
Ai grijă de tine.
Și tu, prietene.
Poftim, dragă.
Cât e ceasul acum ?
8:25.
Eu trebuie să plec, atunci.
- Ne vedem la birou, domnule. - Da, ne vedem mai târziu, Mike.
La revedere, Mike.
Da. La revedere.
Va fi bine.
- Ce va fi bine ? - Orice-ai decide să faci.
Ce vrei să spui ? Mă mărit cu Mike.
Bun. Așa rămâne, atunci.
Și dacă n-o să-i placă să danseze ? Tatălui tău nu-i place dansul.
Sunt sigură că-ți va oferi tot ceea ce trebuie să fii o bună soție.
- Unde te duci ? - Las-o. O să-ți explic mai târziu.
Nu, o să-mi răspunzi acum, când te întreb ceva în casa mea.
Am întrebat unde te duci ?
Și eu am spus, las-o !
Du-te, dragă.
Acesta e un anunț important pentru Freddie Taylor.
Dle Freddie Taylor, dl Bruce Pearson
ar vrea să știți că-i pare rău că nu poate merge cu dv.
Dar îți urează mult noroc, amice.
Și ar vrea să-ți aducă aminte că ești un mare poponar.
Mulțumesc și mult noroc.
De ce te-ai hotărât să vii în ultimul minut ?
Pentru că am impresia că și eu sunt îndrăgostită de tine.
Voiam să spun... De ce-ai plecat în ultimul minut ?
Era cât pe-aci să pierdem trenul.
Știi, am vrut să-mi fac o intrare teatrală.
Nu știu de ce am fugit atât de tare. Mai era un tren peste o oră.
Traducerea și adaptarea catabeg
Sincronizare : Gaby
Sfârșit