Din episoadele anterioare:
www.rosubs.do.am Cele mai noi subtitrari!
- Dumnezeule mare! - Bună, tati!
Ea e Mia, fiica lui Bill. El e Hank.
- Vă cunoașteți? - Nu.
Am 16 ani.
- Ce-i asta? - Noua carte a lui Hank.
- Chiar ai 16 ani? - Am 16 ani.
E foarte bună.
Nu e un memoriu.
- E relația noastră sexuală tipărită. - Scrisă de mine sub formă de roman!
Știu că l-ai păcălit și i-ai furat cartea.
- Și ce-ai de gând să faci? - Trebuie să te întreb.
Cum întotdeauna încerci să scrii ceea ce știi, care e problema?
Ai făcut multe prostii la viața ta, dar nu credeam c-o să faci și asta.
Trebuie să-l iubești pentru ceea ce e, nu pentru potențialul lui.
- Pornește mașina! - Karen!
- Ne mutăm înapoi la New York? - Da, curând.
Uite cine a venit pe la noi.
Ce te aduce pe aici?
Am o prezentare de carte în Venice. Vreau să veniți și voi.
Paul Rider, managerul Miei.
Avem aici un adevărat scandal literar.
- De ce i-ai spus? - Fiindcă sunt îndrăgostită de el.
- Gândește-te la Karen și la Becca. - Nu trebuie să fie așa.
- Oprește-te! - Ești terminat, Moody.
- Trebuie să-ți spun ceva. - Bine.
Traducerea și adaptarea: BRiLi & Cookie
- Acasă, căpitane. - Ți-e foame?
Cred că ești lihnit. Știi ce? Hai să mâncăm ceva.
- Un mic dejun sănătos. Fac cinste. - Trebuie să mă duc acasă.
Tot trebuie să înfrunt situația cândva.
Ce e?
- Ce? - Ce-i cu privirea asta?
- Care privire? - Privirea asta de muiere.
- Nu pot să te duc acasă, Palomino. - Cum așa, Charlie?
Am primit instrucțiuni.
- De la Karen? - Și de la Marcy.
Mi-a spus că o să-mi rupă fundul dacă te duc acasă.
Și o cred în stare pe nebună.
Fii atent... Facem partajul.
A semnat actele.
Mi-a frânt inima. Credeam că o să ne împăcăm.
- Se pare că nu... - Charlie!
Acum ce fac?
- Charlie! - Da?
Tocmai am ieșit de la închisoare.
Ai dreptate. Scuze, tu câștigi. Tu o duci mult mai rău decât mine.
Treci în mașină. Trebuie să-ți arăt ceva.
Cum de s-a aflat așa repede?
Se numește internet, Hank. S-a inventat de ceva vreme.
Ții minte ce repede s-a răspândit filmulețul în care mă masturbam?
A fost descurajant.
A fost amuzant, pentru că era vorba de tine.
- Da. - Nu de mine.
Ce mai poveste, nu?
Sincer să fiu, nu l-am considerat un scriitor prea priceput.
Dar acum, e eroul meu!
I-a tras-o, nu?
Ce n-aș da să gust din piersicuța aia dulce!
- Baftă. - Da...
Poftim! Încă un client mulțumit.
O să te întreb ceva, Runkle,
iar răspunsul tău o să decidă dacă îți înfig sau nu țigarea-n fund.
Mă duci naibii acasă?
Acasă să fie, prietene.
Nu ești bun de nimic, știai?
Omul mi-a amenințat integritatea fizică, Marcy.
- Asta am făcut și eu, dobitocule. - N-ai cum să mă mai rănești.
Mi-ai sfâșiat deja inima.
Pleacă, Hank. Nu te las să intri.
Am înțeles. Ești o prietenă bună, ești străjer, dar asta e casa mea.
- E familia mea. - E adevărat?
Omului i s-a înscenat totul.
E adevărat, dar și foarte complicat.
Eu te cred, serios. Dar tot e destul de scârbos.
N-o să te contrazic.
Ce-ai de gând?
Te dai la o parte sau te iau pe sus, ca pe un pitic frumos de grădină?
Pleacă dracului de aici înainte să se întoarcă Becca.
Aș vrea s-o văd. Ce mai face?
Grozav. O duce minunat. Nu pot s-o îndepărtez de calculator,
pentru că ea nu crede o iotă din ce scrie acolo.
Crede că ai fost păcălit. Vrei să-i spulberi iluziile?
Vrei s-o privești în ochi și să-i spui că ți-ai băgat scula
într-o fată de aceeași vârstă cu ea?
Dacă vrei, atunci rămâi.
Du-te dracului!
Poți să-mi spui domnul Optimist, dar eu cred că facem progrese aici.
A vrut să ai haine de schimb. Foarte frumos din partea ei.
Întâlnirea e mâine dimineață.
Între timp, o să fac tot ce pot ca să te scap de acuzațiile de ultraj.
- Ai vreo întrebare? - Da.
- Te deranjează dacă fumez? - Bineînțeles.
Hank.
- Hank! - Ar trebui să știu ceva?
- De exemplu? - E cumva retardat?
E un tip de treabă după ce-l cunoști mai bine. E foarte plăcut.
- Foarte agreabil. - E bine de știut.
Din dosar, pare un nenorocit.
Abby e cea mai pricepută în apărarea celor acuzați pe nedrept.
Îți amintești de tipul ăla care le-a arătat scula fetelor de la Lakers?
- L-a scos cu basma curată. - Impresionant.
Ce voiai să faci, Abby? Înainte.
O să-ți fac jocul. Înainte de ce?
Înainte să vinzi tot ca să dai la Drept.
Bate palma.
- Drăguț. - N-am ce să fac dacă așa sunt.
- Aici scrie că ești de trei ori ratat. - Acum, începi să-mi pui porecle.
Scrie că ai fost arestat pentru agresarea
unui regizor pe nume Todd Carl.
Un regizor tâmpit pe nume Todd Carl. Scrie acolo "tâmpit"? Așa ar trebui.
S-a renunțat la acuzații la cererea dlui Carl.
La scurt timp, ai avut o altercație cu un polițist.
Ai scăpat cu eliberare condiționată. Cum ai reușit asta?
- Serios? - Tocmai și-a făcut vasectomie.
- Adică? - Polițistul l-a lovit între picioare.
- O mare neînțelegere. - Spune-le asta ouălelor mele!
Încă mai sufăr de epididimită.
Când mi se ridică, trebuie să-mi bag ouăle în apă caldă.
Că tot vorbeam de distracție.
Știi ce? Asta e o pierdere de timp.
- Mult noroc, domnule Moody. - Cere-ți scuze, idiotule!
Îmi pare rău că am vorbit de ouăle mele.
De ouăle mele mari și frumoase. A fost neadecvat.
Înțeleg cât e de serioasă situația și nu vreau să-ți irosesc timpul.
- Serios? - Da.
Am încredere că o să faci orice vrajă știi tu...
... pentru mine.
Mă las în mâinile tale. M-ai convins.
Fac tumbe în fața ta. Orice e necesar.
Începe cu un duș.
Miroși de parcă acum ai ieșit dintre picioarele uneia.
Ne vedem mâine dimineață. Să nu întârzii.
E bună! A nimerit-o la fix.
Fiul rătăcitor se întoarce.
- Nu-ți vine să te atingi singur? - Nu te mint.
- E puțin înălțător. - Ce căutăm noi aici?
Toate la timpul lor, prietene. Trebuie să-mi duc barosul la baie.
Toată lumea știe că e subțire, îndoită și necircumcisă. Nu mă prosti.
De câte ori trebuie să-ți spun? Nu sunt necircumcis.
Mohel-ul a lăsat puțin din prepuț. Atât, doar o bucățică.
Deci e ca un semicerc?
Bună.
- Gata. Ești mulțumită? - Foarte. Mersi.
N-o să mă culc cu tine.
Bine.
- Oricum, nu ești genul meu. - Serios?
Îmi plac femeile mature și handicapate. Scuză-mă, handi-capabile.
Acum, cu siguranță n-o să mă culc cu tine.
- Hank. - Mia.
Ai câștigat, domnișoară. Începi să mă sperii.
- Ce... - Îmi pare rău. Riscul meseriei.
- Cu ce te ocupi? - Salutare!
Văd că v-ați cunoscut deja.
Nu, s-a prezentat ca fiind Mia și m-a speriat.
Charlie Runkle. Mă bucur să te cunosc. Sunt un mare fan.
Prietenul meu. Foarte subtil.
Hank Moody, Sasha Bingham.
Sasha Bingham. Cu ce te ocupi, Sasha?
E un glumeț. Glumește.
Domnilor. Doamnelor.
E vedetă de cinema, zevzecule.
- De unde să știu eu? - Deschide ochii!
- Am fost la pușcărie, Charlie. - Uite!
- Am fost la pușcărie. - Timp de trei zile, Hank.
- Se întâmplă multe în trei zile. - Vino cu mine.
Când eram în școala generală, am văzut "Fast Times".
"Fast Times". Grozav film.
- Doamne, Runkle. Ia-o mai ușor. - Îmi pare rău.
- Continuă, te rog. - Mulțumesc, Roger Ebert.
Phoebe Cates și-a dat jos bluza și mi-a schimbat viața.
De aceea vreau să iau "Sex și violență",
să-i ofer băiețelului de 12 ani din mine filmul pe care-l merită.
N-o să vă mint. Sunt un mare fan al nudității gratuite.
Las-o baltă. Sasha Bingham e prințesa Americii.
- Nu oferă nuditate gratuită. - Nuditate?
Mă doare-n fund de ea.
- Am sâni bestiali. - Sâni bestiali!
Dacă o să-i arăt vreodată pe ecran, acum e momentul.
Acum e momentul!
Multe actrițe spun asta, dar când ajung în momentul...
Dumnezeule mare!
- Poftim. - Doamne.
- Ești mulțumit? - Mă ia cu palpitații.
Știi ceva, Runks? Mă bucur că am venit.
Și eu mă bucur.
Pe mine mă interesează scenariul. Momentan, e un dezastru.
- De acord. Trebuie lucrat puțin. - Puțin mai mult.
Singurul motiv pentru care am luat în considerare oferta
e faptul că îmi place cartea.
Noroc! Nu numai că are sâni extraordinari,
dar are și gusturi bune în literatură.
Într-adevăr.
Având în vedere că tu ai scris cartea pe care o ador,
ce-ar fi să rescrii tu scenariul?
Nu... Aventurile mele scenaristice
au fost la fel de plăcute ca sexul anal cu forța.
Nu că sexul anal cu forța n-ar putea fi distractiv.
- Ești un scriitor grozav, Hank. - Știi ceva? Îmi place unde bați.
Nu sunt imun la laude, mai ales când sunt adevărate.
Te rog, continuă.
în ceea ce mă privește, Hank,
voiam ca tu să adaptezi cartea când ți-am oferit ocazia.
- Am rămas dezamăgit când m-ai refuzat. - Te-am refuzat?!
- Da. - Pe bune?
Nici nu-mi amintesc să fi primit oferta.
Am refuzat eu în numele tău. Ar fi fost prea ciudat pentru tine.
Și te mai miri de ce cariera mea zace-n ruine.
Sincer, nu prea mă mir.
Puteți să mă considerați un nemernic, dar ni se oferă o ocazie unică.
Cu interesul pe care Sascha îl manifestă
și cu chipul lui Hank prezent în toată presa,
la anul, pe vremea asta, am putea fi propuși la Festivalul Sundance.
- Lasă-mă pe mine să tratez. - Păi tratează problema, tembelule.
- Procesul e-n curs de desfășurare. - Bine.
Dnelor și dlor, să-mi fie cu iertare, dar deja am vorbit prea mult.
Numai ce-am ieșit de la pârnaie și n-am mai dormit, mâncat sau,
mă iertați, coniță, n-am mai descărcat cărbuni decent de zile-ntregi.
Cu excepția cafelei ăsteia, care pare să dea rezultate.
Adevăr grăiesc. E vremea să eliberăm Krakenul!
Vreau să le mulțumesc tuturor. Mai ales ție, Sasha Bingham.
Spui că ai sâni faini, iar nu te contrazic.
Dar nici fundul ăla nu-i de lepădat.
Vreau să fac filmul ăsta.
Și noi vrem ca tu să-ți dorești să faci filmul.
Care era întrebarea?
Scuze, dar eu plutesc pe-un norișor acum.
Am ceva timp liber și vreau ca ăsta să fie următorul meu film,
dar vreau un scenariu bun.
Cel care-și eliberează țevile acum e cel mai indicat să rescrie scenariul.
Dacă nu, putem apela la experți.
Rămân în oraș câteva zile. O să vă anunț unde mă găsiți.
"Când elevul e gata, maestrul își face apariția."
Bălmăjești vreun citat? Nu știu ce-nseamnă.
Se pare că eu am ceva ce tu-ți dorești.
Reformulez: Ceva ce tu ai nevoie.
Bine, hai că-ți intru-n joc. Ce vrei de la mine, Runkle?
Cum te putem ajuta să-ți ajuți clientul?
Vezi tu? Asta iubesc eu. Duc dorul să fac parte dintr-o echipă.
Să ajut oameni teribil de talentați să-ți împlinească cele mai îndrăznețe vise.
Să am un cont de cheltuieli, o mașină de serviciu,
o tânără asistentă languroasă care să-mi bubuie banana.
S-a făcut!
Convinge-ți clientul să accepte târgul, asigură-te că nu norocește patul
și-ți primești înapoi vechea slujbă. Mulțumit?
Încă un mic detaliu...
Încearcă să-ți ții ursu-n bârlog de data asta.
De nu, ți-o smulg cu mâinile mele, ți-o jur.
- Din partea casei. - Vai, mulțumim!
Băuturi din partea casei.
Cum faci asta?
E un vechi truc de cavaler Jedi.
Nu-mi vine să cred că nu te-am întrebat până acum, dar...
Câte?
Ce câte?
Câte dudui ai găurit?
Dudui? Am găurit?
- Cine ești acum? - Bine, fie.
Cu câte femei te-ai iubit?
N-am ținut socoteala. Oricum, nu vrei ca asemenea informații
și ți se-nvârtă-n cap și să te facă să te simți efeminat și neputincios.
Ba normal că vreau.
Crede-mă, unele lucruri ar trebui lăsate pradă imaginației tale limitate.
Vrei să știi cu câte femei m-am culcat eu?
- Nu, nicidecum... - Ba sigur că vrei.
Discuția asta despre orgii cu femei mă trage la somn.
- Una... 11. - 11!
Un număr din două cifre, sună bine.
Un număr foarte respectabil pentru un făcăleț de calibrul tău.
Mă duce cu gândul la puncturi lombare. Noroc!
Trebuie să măresc numărul la 100.
Un număr din trei cifre. Abia apoi pot muri fericit.
Ar trebui să-ți îngheți criogenic măciuca și să i-o atașezi lui Brad Pitt
ca să atingi un asemenea număr, amice.
Nu mă crezi în stare?
Nu, și nici nu cred că mai contează.
11 femei... Cine e preferata ta?
Marcy.
Vezi? Ai avut păsărica magică și ai pierdut-o.
Crezi c-o să te simți mai bine dacă mai găurești 89 de dudui?
Ar fi și ăla un început.
Crezi că doamna aceea avocat...
- Crezi că avea dreptate? - În legătură cu ce?
M-a făcut "rahat".
Pe hârtie! Spune că așa reieși c-ai fi din dosar.
Totuși...
Nu ești un rahat, Hank. Nici pe hârtie, nici altfel.
Mi-oi fi tu cel mai prost client, dar...
Mi-ai fost mereu cel mai bun prieten și te iubim cu patos.
- Refuz să devin numărul 12, Charlie. - Băieții nu i-am pus la socoteală.
Pot să dorm la voi diseară?
Crezi că se supără Marcy dacă poposesc la voi?
- Nu te pot ajuta, Hank. - Bine. Atunci, dăm cu banul.
Nu... Ce e? Privirea de muiere, încetează!
- Pune-ți fața la loc. - Mai ai o întâlnire.
Nu...
O să te porți exemplar de data asta.
Să te ia naiba, Charlie. Eu nu fac asta.
- I-am spus că vii. - Asta-i problema ta.
Eu vreau să mă duc naibii acasă.
Tu n-ai casă. Ești copilul străzii, obișnuiește-te cu ideea.
Atunci, vreau să merg la tine acasă.
La mine acasă? Sunt într-un partaj afurisit!
Locuiesc din milă într-o casă care nu-mi mai aparține,
cu o femeie care nu mai vrea să aibă de-a face cu mine.
Nu ești singurul aruncat în stradă, Hank.
Mă rog, eu m-aș mulțumi și cu o noapte decentă de somn.
Poate că noua ta bună amică te primește la ea peste noapte.
Porcării! N-am niciun chef s-o vânez acum.
Nu-i nimic, e de înțeles. Dar ar trebui să vânezi contractul.
Mereu sporovăiești că vrei să te-ndrepți
și să te porți exemplar. Asta e șansa ta!
Nu-ți mai plânge atâta de milă, treci naibii la treabă și...
Noi sigur rescriem povestea mea acum, și nu a ta?
Și dacă e povestea mea?
Crezi că n-aș profita de șansă ca să recuperez ce-am pierdut?
Nu crezi că merit asta?
Bine... O să fac o încercare.
- Știam eu că te înduplec. - Cretinule!
Bravo, tembelule! Sunt mândru de tine.
Bună!
Intră.
Când mi-ai spus că ai notițe, tu chiar vorbeai serios.
Am expus totul logic?
O să-mi dau seama când o să citesc și eu scenariul.
Cred că suntem pe aceeași pagină. Sau pagini... și pagini...
- Pari obosit. - Da, am avut o viață lungă.
Du-te acasă.
M-aș duce dac-aș avea unde. Sunt copilu' străzii.
Ești destul de arătos pentru un om fără casă.
Eu nu-mi dau cu părerea.
Dar am sâni faini!
Poți rămâne aici, dacă vrei. După cum vezi, am prea multe camere.
E o ofertă destul de tentantă.
Cum e și firesc.
Ai un pat minunat...
Nu-ți face griji, voi fi un cavaler desăvârșit.
Am mai trecut prin asta.
Să mergem.
Mai am o întrebare despre personaje.
Ia să auzim.
Ce vrea Mia?
Mia vrea ce vor toate fetele.
Un tip îndeajuns de gay care să se uite la Project Runway.
- Și Hank ce vrea? - Hank...
Vrea să-nchidă ochii și să se trezească în propriul pat,
lângă iubirea vieții sale,
ascultând dulcele acord scos de chitara fiicei sale,
care se aude din camera de alături.
Tu chiar le iubești, nu-i așa?
Așa de mult, încât simplele vorbe par nespus de jalnice.
Doamne, ce sexy sună!
- Mincinoaso... - Un alt risc al meseriei.
- În plus, știi ce se spune. - Nu, nu știu ce se spune.
- Dacă nu poți fi cu cel iubit... - Gata, încetează!
Din nou, vorbele sunt mult prea penibile.
Știu.
De asta am nevoie de un scriitor.
- Cum a fost? - Ce anume?
Pumnul.
Poți afla într-un singur fel.
Nu vrei să-ncerci?
- Serios? - Da, hai.
Doamne sfinte, lovești ca o fată!
A fost un pumn, draga mea, nu o palmă.
Bine.
- Mai tare. - Mai tare?
- Mai tare. - Bine.
Mai tare.
Hank Moody și Mia Lewis și-au tras-o!
Pilates. Mersi pentru partidă.
Doamne! N-ai vrea să-ți bagi sabia-n teacă?
Frumoasă măciucă, apropo. Foarte masculină.
Chestia asta?
Ce mai cauți aici, Runks?
Numărul 12! Chelnerița de aseară, de la bar.
- Nu era deloc de nasul meu. - Absolut.
- Bravo, Runks! Numărul 12! - Mersi.
N-avem timp să sărbătorim. Ai întârziat la întâlnire.
Să mă ia naiba.
- Mersi, Skeeves. - Pe ei!
Scumpa mea doamnă avocat! Ia uite cine-i aici.
Doamne!
Ce-i?
- Ce-ai pățit la față? - Un fel de viață care imită arta și invers.
De-ajuns, nu vreau să știu.
Bună alegere, mai bine să nu știi. Ne punem pe treabă?
Nu-i nevoie, s-au retras acuzațiile de ultraj.
Mulțumesc!
- Mersi mult. - Asta e vestea cea bună.
Serios?
Hank Moody?
- Vinovat! - Nu spune asta.
Avem un mandat de arestare pe numele dvs.
Fir-ar să fie. Ce-am mai făcut?
Cum spuneam, procurorul a retras acuzația de ultraj. Asta e vestea bună.
Și care-i vestea proastă?
Ești acuzat de violare de minori.
Pe aici.
Ce s-a întâmplat?
Amicul tău a devenit brusc mult mai interesant.
SFÂRȘIT