Din episoadele anterioare:
Îți mulțumesc că îmi acorzi acest interviu, dle Zeitlin.
Negi că se iau proprietăți cu japca în Old Town Ocean Beach?
- Nu te opri. Vin. - Cine? Tu cine ești?
Eu am anchetat dintr-o perspectivă, tu din alta.
Cred că intriga e mai amplă decât suspectăm noi.
Conversația de astăzi, cu imagine și sunet.
Dacă te atingi de Laura, va ajunge publică.
E seara de karaoke.
Scumpo, ar trebui să te duci.
- Katie! Vii cu noi? - Două cocteiluri Long Island.
- Ce-ai făcut? - M-am îmbătat.
- Cine era? - Profesorul meu.
- De ce ai făcut-o? - Nu știu!
Nu vreau să te mai văd niciodată.
- Cine-i tipul ăsta? - Habar n-am.
- Ești coleg cu Katie Nichols? - Da.
Tipul pe care l-ai bumbăcit... Nu s-a culcat cu ea.
- De unde știi? - Mi-a spus Katie.
Te iubește. Nu voia să te piardă și i-am zis să nu-ți spună.
I-ai spus să nu... Ce i-ai zis?
Trebuia să mă asculți și s-o lași baltă!
Șterge-o imediat. Pleacă!
Iată ce știm până acum.
Acum șase luni, o asociație de investitori anonimi,
Grupul de Dezvoltare Montague,
a obținut 800 ha, de la stat, aflate pe malul apei.
În același timp...
O corporație fantomă, Grupul de Investiții Terra Nuestra,
cumpăra casele din mahalaua Old Town Ocean Beach,
folosind hotărâri municipale ca să-i gonească pe locuitori.
Numitorul comun între speculații este Ben Zeitlin.
Avocatul oficial al Grupului Montague
și avocatul din umbră, cum putem dovedi, al Terra Nuestra.
Zeitlin vrea să unească aceste două proprietăți,
punând mâna pe terenul dintre ele.
Orașul nostru!
Poate al tău. Eu vin din Minnesota.
De ce te-ai mutat aici?
E clar că n-ai simțit pe pielea ta cum e iarna în Minnesota.
Clar. Ce părere ai?
Am nevoie de trei chestii ca povestea să fie credibilă.
Cum vrea Zeitlin să înhațe tot Ocean Beach?
Pentru cine o face?
Și de ce vrea cineva 1.200 ha de pământ contaminat?
Sigur nu vrei un sendviș? Am niște pâine de casă.
Nu. M-a căutat sursa mea. Nu pot întârzia.
Pot să vin și eu, ca să nu apară probleme.
Sursa e și așa stresată.
N-ar fi bine să mă vadă venind cu un necunoscut.
Partenerul tău a ieșit din închisoare?
O să-l las puțin, să se răcorească. Îi plătesc cauțiunea după prânz.
- Aveți niște vieți interesante. - Așa zice și guvernanta noastră.
- Ai grijă. - Întotdeauna am.
Nu ești atât de precaută pe cât te crezi.
- Ce naiba? - Te-am urmărit.
- De ce? - Ca să n-o facă altcineva.
Intrarea și ieșirea de două ori de pe autostradă nu-i o manevră
chiar atât de eficientă ca să scapi de urmăritori,
deși întâlnirea cu sursa nu avea să aibă loc.
V-ați întâlnit vreodată?
Comunicăm doar pe Internet și dacă vreau un document, vin aici.
Care e "pontul la cald" de azi?
Un proiect nou din Ocean Beach.
Zeitlin e implicat într-o chestie care se cheamă Playa Verde.
Să ghicesc: proiectul e condamnat, la fel ca Montague.
Ai încredere în ce informații îți dă tipul?
De vreme ce vin din biroul lui Zeitlin, da.
Și e o femeie.
- De unde știi? - Instinctiv.
Ce-i?
Sunt numele investitorilor și dezvoltatorilor implicați.
- Unul dintre ele e interesant. - Da?
Arhitectul principal al proiectului Playa Verde?
Jason Adler. E noul soț al fostei tale soții, nu?
Da, a fost grozav.
Lordul Littlebrook l-a masacrat pe Castorul Mic.
De ani buni urmăresc campionatul de lupte între pitici.
N-am mai văzut niciodată doi piticuți atât de înfuriați.
Amice, nu poa' să-ți dea o cremă sau ceva pentru asta?
N-am ce face cu crema. Fă-mi un serviciu.
Uită-te și zi-mi cum merge cu infecția.
Pollack.
Piaptănă-te. Ți-a venit avocatul.
Bună.
Cine dracu' ești? Unde e Maggie?
Dle Pollack, n-am fost prezentați.
Dar simt că ne cunoaștem. Ben Zeitlin.
Probabil că partenerul tău ți-a zis despre mine.
Da. Ce mai faci?
Mă mir că dl Dolworth încă nu ți-a plătit cauțiunea.
Măcar așa avem ocazia să vorbim.
Ești liber să pleci, dacă vrei. Ți-am plătit cauțiunea și...
speram să-mi acorzi cinci minute din timpul tău.
Bine.
Ai cam dat de belele, dle Pollack.
Ești acuzat de lucruri grave.
Cred că te pot ajuta. Dacă ești interesat.
TERRIERS Sezonul 1 Episodul 12
Traducerea și adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulțumiri www.addic7ed.com
În Playa Verde se va folosi doar energie eoliană și solară.
Gagiul cel nou al fostei tale neveste e un ecologist împătimit.
Da, Priusul lui merge cu tofu.
- Ați lăsat loc de bună ziua? - Nu chiar.
Te descurci dacă te las aici?
Da, o să caut un Starbucks. Fac mișto. Mă descurc.
Freddy. Freddy, ai banii?
- Tu ai adus chestia? - Da.
Știi de ce mi-e dor? De conversații.
Fac interacțiunea între oameni mai ușoară.
Nimeni nu mai face asta.
Mie știi de ce mi-e dor? De era mezozoică.
Mă cam grăbesc.
Acolo găsești 2.000$ în obligațiuni la purtător.
- Vreau 15.000 în bani gheață. - Sunt bani murdari sau ceva?
Sau ceva.
- Amice, îți dau 5.000. - S-a făcut.
A fost o plăcere să facem afaceri împreună.
Ce-ți mai fac soția și copiii? Îți place vremea asta caldă?
Crezi că Padres îi vor egala în clasament pe Dodgers?
- Acum e prea târziu. Afară. - Ne mai auzim, Fred.
Suntem la a treia întâlnire
și e a doua oară când mă aduci la poliție.
- Cândva mă vei scoate și la cină? - Acolo găsești un automat.
- Britt, te-au eliberat. - Cum te-ai prins? Nu vezi gratii?
- Minunat. - Mă bucur că asta crezi.
Îmi pare rău că am întârziat. A trebuit să strâng niște bani.
Maggie te-a eliberat?
Zeitlin mi-a plătit cauțiunea. Ce mai faci?
Ce s-a întâmplat acolo?
Putem să plecăm? Vreau să fac un duș de 90 de minute.
Un tip ca Zeitlin nu face servicii degeaba.
- Cine ar face-o? - Ce voia?
Discul cu care l-ai amenințat.
Cel în care o amenință pe ea, cel care nu există.
Dar lui nu i-ai zis asta, sper?
Sigur că nu. Eu am grijă de tine.
Și eu am grijă de tine.
Pe bune? Ca atunci când nu mi-ai zis că mă înșeală prietena?
Sau când nu mi-ai zis cu cine și-o trage?
L-am bătut pe omul care nu trebuia.
Și ar fi fost în ordine dacă îl băteai pe cel care trebuia?
Poftim banii de cauțiune.
A trebuit să vând câteva obligațiuni.
La ce rată de schimb de cacao? 50 de cenți la dolar?
Bine. Mulțumesc, dragă.
Ce vreți s-auziți mai întâi?
Vestea proastă sau cealaltă veste proastă?
Era amicul meu de la biroul procurorului districtual.
Te atacă în forță. Agresiune cu circumstanțe deosebit de grave.
Asta înseamnă trei ani de pârnaie dacă au noroc.
- Dar a fost o bătaie într-un bar. - Nu, n-a fost.
O bătaie în bar înseamnă doi bețivi care se bat pe o chelnăriță.
Tu l-ai pândit, Britt.
L-ai bătut pe un student în fața a opt martori.
Puștiul a ajuns la Urgență.
De-aș fi avut de ales, eu te-aș fi pus sub acuzare.
Te sfătuiesc să cazi la înțelegere și să-i implori să fie miloși.
Dar nu cred că te va ajuta.
Care-i cealaltă veste proastă?
Cineva puternic a vorbit cu procurorul și te are în vizor.
- Ai idee cine poate fi? - Zeitlin i-a plătit cauțiunea.
Bine... Acum ce i-ați mai făcut?
Zeitlin m-a amenințat... și l-au amenințat și ei.
Și avem un lucru pe care îl vrea. Doar că, de fapt, nu-l avem.
- M-am dus pe copcă, nu-i așa? - Poate nu-i așa de grav.
Am un prieten despre care am aflat că îl urăște pe Zeitlin
la fel de mult ca voi.
Îl cunoașteți pe Sam Albrecht?
Consilierul la primărie... de pe vremea lui Pazvante Chioru'?
Nu l-am cunoscut niciodată, dar știu de el.
Mergeți la biroul lui. Îl sun eu ca să-l anunț.
Poate reușește să ne ajute.
Dacă dovedim legătura între Zeitlin și Playa Verde,
poate obținem o hotărâre judecătorească
și-i oprim în întregime operațiunile.
Omul ăla a comandat o crimă.
Oare n-o să reușim decât să-i stricăm ziua?
Putem să-l demascăm. Poate aflăm ce pune la cale.
Trebuie să-i ataci cu toate forțele. Cum a pățit Al Capone cu Fiscul.
Poate consilierul Albrecht ne va arăta planurile edilitare.
Pun pariu că sunt pline de amprentele lui Zeitlin.
Parcă mergeam la consilier pentru mine.
- Asta facem. - Desigur.
Și de unde aveți toate informațiile astea?
Laura are o sursă, o informatoare.
- Pe cine? - Nu-ți pot spune.
Ați auzit?
În septembrie împlineam 51 de ani și jetul e tot ca la 17 ani.
Știți de ce?
Cu extract de palmier pitic ejaculez de două ori pe zi.
Uneori singur, alteori nu.
Ascultă ce-ți spun, că una-două o s-ajungi de vârsta mea.
- Prieteni, cu ce vă pot ajuta? - Sunt Laura Ross.
Stai așa. Nu-i nevoie să mi te prezinți, dră Ross.
Îți citesc blogul dimineața, pe Kindle.
Articolul cu restaurantul de sushi care servea carne de balenă?
- M-a făcut să vomit. Bravo. - Mulțumesc.
- Dle consilier Albrecht... - Bine, ne oprim din nou.
Sunt Sam, ție o să-ți zic Laura, el e Hank și acesta e Britt.
Și arăți ca dracu'.
Apropo, ai făcut duș când ai ieșit de la mititica?
Am folosit un șervețel umed după micul dejun. Se pune?
Nu.
Maggie Lefferts mi-a povestit despre cazul tău.
Oricât de simpatic mi-ai fi,
parcă mi-e mai simpatic puștiul căruia i-ai rearanjat moaca.
Nu-s convins dacă ar trebui să trag sforile pentru tine.
Dar Maggie m-a rugat să te primesc. Te-am primit.
Maggie a zis ceva și despre chestia cealaltă?
Ben Zeitlin? Da, l-a pomenit.
Nenorocitul ăla fițos e inamicul a tot ce înseamnă acest oraș:
libertate, independență, reformarea structurilor învechite.
Prin urmare, e inamicul meu.
Dacă e dușmanul vostru, știți cum se spune...
Înseamnă că eu sunt prietenul vostru.
Ai citit articolele despre Ben Zeitlin și Terra Nuestra?
Da. Te pun pe gânduri.
Dacă ți-aș spune că Zeitlin, sau cineva pe care îl reprezintă,
vrea să cumpere tot Ocean Beach, bucată cu bucată?
Britt, închizi tu ușa, te rog?
Știți ce? N-o să mă ascund după deget.
"Cătunul" ăsta a fost domeniul meu în ultimii 15 ani
și să fiu al dracu' dacă o să-l las pe un puțoi de la oraș
să vină bine-mersi aici și să mi-l ia!
Acum cinci ani, am împiedicat Starbucks să vină aici.
Și-acum un an, Wal-Mart.
E orașul nostru și ne place așa cum e: jalnic.
Așa că luați aminte, și pe Zeitlin îl vom ține departe.
Își acoperă foarte bine urmele.
Până acum, i-am dovedit legătura doar cu proiectul Montague.
Lăsați-mă să "sap" și eu puțin. Nu vă promit nimic.
- Și dacă-ți aducem dovezi? - Reale sau tot nefundate?
O probă concretă. Ceva beton.
Dacă-mi aduceți ceva concret,
voi face tot ce voi putea ca să-l ajut pe prietenul vostru.
Am ajuns.
Nu contează cu ce te îmbraci. Vom fi doar noi doi.
Hai, prietene, de obicei la asta râzi de mori.
- Spune-i ei poanta. - Sigur va fi bine?
Șansele sunt de 75-25 dar nu știu în ce direcție.
- Am construit și eu așa ceva. - Și ce s-a întâmplat cu el?
Mi-a alunecat mâna când puneam în vârf nouarul de caro.
S-a prăbușit.
Oare Jason știe că și clădirea lui va avea soarta asta?
E de încredere?
Acum două săptămâni aș fi zis că nu,
dar acum trebuie să recunosc că e un tip sincer.
M-ai dat pe spate de uimire. E grozav.
- Ce cauți aici, Hank? - Mănânc sănătos.
Știu că nu vrei să mă mai vezi...
Parcă Gretchen ți-a spus clar că niciunul dintre noi nu vrea.
Nu te-aș bate la cap dacă nu ar fi important.
Te rog, lasă-ne în pace.
Proiectul tău se va duce de râpă. Și tu vei fi țapul ispășitor.
Îmi cer scuze, am tendința de a spune lucrurile verde-n față.
Trebuie să vorbim cu tine.
Nu știți ce spuneți.
E numărul agentei noastre imobiliare.
Dacă vreți să vedeți locuințele, sunați-o pe ea.
Până atunci, e proprietate privată și trebuie să plecați.
N-ai ascultat ce ți-a zis?
Dacă vreți, pot pune paza să vă escorteze.
Nu. Nu-i nevoie.
Cred că l-am găsit pe primul martor prietenos.
NU AICI. LA TINE ACASĂ.
Prefă-te că suntem prieteni vechi.
Îmbrățișează-mă.
Îți mulțumesc că ai venit.
- Ce locșor frumos. - Nu-i așa?
Acum cinci ani era un maidan.
Ca să ajungă așa, a fost nevoie de mulți bani și de multe sacrificii.
Dar eu zic că merită.
- Ai adus ce ți-am cerut? - Nu există.
Era o cacialma. Nu a înregistrat nimic.
Nu știu cum să-ți dovedesc, dar e adevărat.
Bine. Acum știu.
Partenerul tău știe că te-am vizitat de dimineață?
- Da. - Știe de ce?
Dar nu știe că te afli aici.
Nu sunt de aici. Nu așa cum e Hank.
Așa că mi se rupe de ceea ce faci tu.
Dacă vrei să iei ceva și să faci din el altceva, treaba ta.
Dar îmi pasă de el.
Și nici reporterița aia n-aș vrea să pățească ceva.
Așa că dacă îmi promiți că n-o să le faci nimic...
Pot. Îți promit.
Atunci aș vrea să mă ajuți să nu intru la închisoare.
Și-aș vrea să te răsplătesc cumva.
Știi care-i numele angajatului meu care îi dă informații drei Ross?
Habar n-am. Nu mi l-au spus.
Atunci va trebui să-ți găsesc altceva de făcut, nu-i așa?
La ce le trebuie atâta pământ?
Vor să deschidă cea mai mare arenă de paintball din lume.
Proiectul tău ecologic pare următoarea piesă din puzzle,
așa că speram să le știi planurile.
- Sunt doar arhitectul. - E proiectul tău.
Construcții folosind doar energie solară și eoliană.
Tot cartierul ar putea fi revitalizat.
Sau îl poate duce de râpă, dacă eșuează.
E visul meu.
Plănuiam cu Gretchen să ne creștem copiii aici.
Grupul Playa Verde cum a ajuns să se implice?
Au apărut când fondurile începeau să ni se termine.
Și, la început, au fost o mană cerească.
Apoi?
Ai simțit vreodată că ai semnat un pact cu Diavolul?
Cerneala încă îmi mai arde degetele.
Contractul stipulează că dacă nu termin prima fază a construcției
în șase luni, Playa Verde preia controlul complet al proprietății.
Și cineva face să-ți fie greu să respecți termenul de predare.
Accidente la locul de muncă, materiale furate,
nimic n-a mai mers bine de când s-au implicat ei în proiect.
Playa Verde a trimis un consultant în securitate care să supravegheze.
Am impresia că mai degrabă mă supraveghează pe mine.
Are vreo 40 de ani, e cărunt, poartă costume deschise la culoare?
- Îl cheamă Burke. - Îl cunoaștem bine.
Ai vorbit vreodată cu șeful lui, Benjamin Zeitlin?
Nu-l recunosc. Ceva s-ar putea să vă fie util.
Când Playa Verde ni s-a alăturat, au vrut să instalez anemometre.
Sunt dispozitive de măsurare a intensității vântului.
Mi s-a părut ciudat, dar am făcut ce au vrut.
Tot complexul ar trebui să folosească energia eoliană.
Ce-i așa de ciudat în asta?
Volumul de date strâns de ei,
despre viteza și direcția vântului, e inutil.
Și au ținut mult ca dispozitivele să fie amplasate în locuri anume.
Aveau propriile lor planuri.
Dar când le-am consultat, am observat ceva ce nu se potrivea.
Par să fie limitele proprietății mele,
dar este clar o pagină dintr-un set mai mare de planuri.
Și cum punem mâna pe ele?
Începem cu cei care le-au făcut: "V. White și Asociații".
Haide. Fii drăguță!
- Ai probleme? - Nu-i plac bancnotele uzate.
Sau nu mă place pe mine. E aiurea, la cât de drăguț am fost eu cu ea.
Cred că am eu niște fise.
- Pe bune? - Stai să caut.
Da.
- M-ai salvat. Mulțumesc. - Spălare plăcută.
- Ai puține rufe. - Da. Azi încerc ceva nou.
De obicei las totul pe ultima clipă,
apoi trebuie să port costum pentru că e singurul curat.
Așa fac eu cu benzina.
Aștept până ajung pe roșu ca să alimentez.
Dar nu o fac cu hainele. Mă relaxează să spăl rufele.
Mie îmi place să spăl mașina. Atunci gândesc cel mai limpede.
Da?
Dacă am lămurit ce ne place și ce nu, eu sunt Britt.
- Ashley. - Ashley. Încântat de cunoștință.
Da. Locuiești prin zonă?
- Da, pe Hancock colț cu Riley. - Eu stau pe Hancock colț cu Elm.
Ce? Suntem aproape vecini! Mă mir că nu ne-am mai întâlnit.
Lucrez până la ore ciudate. Nici nu știu de ce mai am casă.
Aș putea să-mi fac patul la birou.
Și ce, azi nu te lasă intemperiile să mergi la muncă?
E o zi când nu purtăm costum. Dar... muncă, muncă, muncă.
Tu cu ce te ocupi?
Sunt student, la facultatea de Medicină Veterinară.
Cred că e drăguț să lucrezi cu animalele.
- Da, e grozav. Și tu? - Promiți că nu mă vei judeca?
- Jur. - Sunt avocată.
Lucrezi în centru?
Da, la o firmă numită Zeitlin și Asociații.
- Ai auzit de ea? - Nu.
Cum a mers?
V-ați întâlnit întâmplător la Starbucks...
sau te-ai îmbrăcat în salopetă și-ai zis că lucrezi la benzinărie?
Am făcut-o la spălătorie. Mi-a schimbat un dolar în monede.
E genul tău?
Pare o fată de treabă și muncitoare.
Rămâne de văzut. Ai descoperit ceva?
Îi place balsamul de rufe, își calcă singură cămășile.
- Îl preferă pe Ringo Starr. - Ai grijă cu obrăznicia.
Eram la o spălătorie de rufe. Nu mi-a dezvăluit secrete de stat.
Sigur ești în stare să o faci?
Am făcut rezervare la un restaurant cu specific italian, în Hillcrest.
San Diego Magazine spune că este cel mai bun nou restaurant.
Voi comanda aperitive, o sticlă de Pinot Noir...
O să aflu tot până să se trezească, la antreuri.
N-o să cheltuiesc mai mult de o sută de dolari.
Nu vreau să crezi că profit de tine.
Discuțiile mele cu dl Burke nu se desfășoară așa.
Bine, deci...
Am strâns cursurile și testul se ține joi.
Mulțumesc.
- Mă întrebam dacă vii. - Da. Îmi pare rău.
Am auzit că ai fost rănit, dar nu știam că e atât de grav.
- Ce s-a întâmplat? - Nu știi?
Ai acolo raportul poliției.
Britt Pollack. E prietenul tău, nu-i așa?
Da. Adică... nu mai este.
Probabil credea că îl înșeli cu mine.
Asta-i soarta mea. Mă aleg cu pedeapsa, nu cu recompensa.
Gavin, îmi pare rău. Îmi pare atât de rău.
Bine că te-ai despărțit de el. O să facă pușcărie.
Donații de la V. White.
Secțiunea B7. Raftul 4.
Scuzați-mă.
- Ce este? - Nu-i nimic.
Zeitlin m-a pus la treabă.
Trebuie să mă mișc repede. Știe că discul era o cacialma.
Ce te-a pus să faci?
Să o urmăresc pe o tipă, Ashley. Lucrează la biroul său.
E posibil să fie sursa Laurei. Așa e?
Nu știu. Totul e secret. E-mailuri anonime, tot tacâmul.
Laura nici nu-i știe numele.
Tipule, pe bune de n-o iau razna. Nu pricep ce se întâmplă.
Încearcă să o avertizezi... fără să te dai de gol.
Cum naiba... Alo? Hank!
Hank! Măgarule.
Cred că asta e pagina lipsă.
Sunt planurile unui aeroport.
Pu-San, din Coreea de Sud. E un fundătură.
Poate că da... sau poate că nu.
- Jason... Ăsta e un litoral? - Da, coasta de est a Coreei.
Aveți la îndemână o hartă a zonei Ocean Beach?
- Am una în buzunarul de la spate. - O clipă.
Sunt nebun? Priviți.
Aia nu-i coasta de est a Coreei. Ci coasta de vest a Californiei.
Ăsta e... Ocean Beach.
Vor să toarne asfalt peste el și să ridice un aeroport.
- Bună. - Ești gata?
Sunt puțin în întârziere. Vrei să intri?
Sigur.
Nici nu știu dacă vin sau plec. A fost o săptămână nebunească.
Ai stat vreodată mai mult printr-o firmă de avocatură?
Din când în când, da.
Din exterior totul pare calm și eficient,
dar în spatele ușilor închise e un adevărat circ.
Îmi dau seama că tu ești altfel. Nu ești o prefăcută.
Grozav.
Nici n-am ieșit la întâlnire și deja mi-ai văzut chiloțeii.
- De două ori. - Sunt foarte frumoși.
Vrei un pahar cu vin?
- Da, sigur. - Bine.
La ce lucrezi?
Afaceri imobiliare, achiziții corporative.
De multe ori nici nu știm ce cumpărăm.
E strict secret și toți sunt extrem de precauți.
Șeful meu zice că avem clienți care ar ucide
ori ca să-și vadă numele în ziar, ori ca să nu și-l vadă acolo.
Și lui îi place să lucreze doar pentru a doua categorie.
Noroc.
- De ce zâmbești? - Nu. Sigur ești o avocată bună.
Așa sper.
Altfel am dat cu piciorul vieții personale în zadar.
Încă mai sunt în stare să vorbesc cu un bărbat la spălătorie.
Dar peste un an, doi, cine știe?
Și ai destul curaj să inviți un străin în casă.
Nu prea pari în stare să îmi faci rău.
Ești convinsă?
Cum o chema?
Nu contează. M-a înșelat.
Și cei în care aveam încredere nu mi-au spus.
Îmi pare rău.
Nu vreau să te jignesc și e important să fiu sincer...
dar adevărul e că nu știu niciun restaurant prin zonă.
Și eu n-am nimic în casă.
Măcar am încercat.
Mulțumesc, băieți. Ne vedem săptămâna viitoare.
Nu puteți aștepta până mănânc o friptură cu piper la Max's?
Nu.
- Nemernicul... E incredibil. - Dar logic.
E absolut logic.
Aeroportul San Diego e amplasat groaznic.
Fiecare primar, de la Charlie Dail, a încercat să îl mute.
Și de ce nu?
Asfalt peste pământ contaminat și niște maghernițe de case...
E un proiect electoral rupt din Cer.
- Dar sunt maghernițele noastre. - E mahalaua mea. Merită salvată.
I-ai văzut pe țărănoii care au plecat adineaori?
Unde altundeva pe Pământ l-ar asculta pe unul ca mine?
Deci ne vei ajuta?
Dar ăsta e doar un plan, Hank. În sine, nu înseamnă nimic.
Mie îmi trebuie un om.
Cineva care să-mi explice ce este și ce înseamnă.
Ai așa ceva?
- Da. - Poate.
Asta e sursa ta?
Da. Însă îi trebuie garanții. Protecție.
Pot să-l păstrez?
Îl pot folosi ca să mă interesez pe filiera mea.
Vom avea mai multe probe, crede-mă.
Vă sfătuiesc să țineți capul la cutie pentru că o să zboare gloanțe.
Bine.
Dle Dolworth, știi ce-ar însemna să deconspirăm escrocheria asta?
Nu. Ce?
Că noi doi, în sfârșit, vom reuși să ducem ceva la bun sfârșit.
- Și chiar nu gătești? - Chiar nu gătesc.
- Nu-i nimic, te pricepi la altele. - Pot comanda ceva de mâncare.
Mâncare indiană, chinezească, thailandeză, pizza, combinate oricum.
Personal, înainte de ora 19:00, îți recomand nr. 16 și nr. 44.
- Ești pe placul meu. - Și tu, pe al meu.
Ascultă, fă-mi un serviciu.
Nu-mi mai lăsa pachete la The Embarcadero.
Poate că înțelegi, poate că nu, dar dacă o faci...
Nenorocitule.
Nu... Spuneam doar să nu-mi mai lași pachete...
Nenorocitule! El te-a trimis?
Crede că eu vând secrete profesionale?
- Ashley... - Ieși afară. Ieși! Acum!
Ieși sau chem poliția! Vorbesc serios, ieși afară!
- Bine. Îmi... - Doamne! Ieși afară! Ieși!
Îmi pare rău, nu mai întârzii mult.
Pot lua ceva pentru cină de pe drum.
Minunat. Și eu te iubesc.
- Cât de periculoși sunt? - Foarte periculoși.
Au amenințat-o pe ea, l-au ucis pe un prieten al meu.
Miza e mare.
Un proiect ca ăsta valorează, probabil, zeci de milioane de dolari.
Zeci de miliarde.
Dacă vrei să te retragi, înțeleg. Tocmai te-ai însurat.
Eu... Noi vrem să ne întemeiem o familie aici.
Rămân cu voi.
A zis că ne vom întâlni la ora 20:00.
- Unde scrie asta? - Avem un cod.
- Deschideți! - Bună. Mă bucur că ești aici.
Probabil că diseară mă voi întâlni cu amica ta.
Nu, nu e ea. Însă altceva e putred.
- Da? - Știe despre The Embarcadero.
- Stai. Ce? - Am încercat să o avertizez.
I-ai spus unde se ține întâlnirea?
Cine naiba te crezi?
Nu țin minte să fi ajuns sclavul tău!
Un asociat de la biroul lui Zeitlin știe unde se duce acum sursa mea.
- Grozav. - Știi ce? Să-ți spun o chestie.
Stați așa. Putem reuși.
Ne ducem la The Embarcadero și o speriam, ca să plece.
Rămâneți aici și trimiteți-i un mesaj de avertizare.
Să mergem. Haide.
- Îmi pare rău că te enervează. - E foarte serioasă.
Chiar este. Miroși a femeie.
- Poftim? - Cumva ai...
Laura.
Am găsit-o pe... Am schimbat locul întâlnirii.
Unde?
Du-te la Sam's Liquor, la colțul...
Laura, nu pot... Laura?!
Unde e magazinul ăsta?
- Pe acolo. La stânga. - Bine.
- Bună. - Bună.
- Nu te întrerup de la cină, nu? - Nu. Intră. Îl aștept pe Jason.
Mașina lui Jason e acolo.
- Hank! Hank! - Da?
Nu. Dumnezeule.
Doamne.
Gretchen.
Laura.
Laura?!
Sigur nu vrei puțin vin? Am deschis o sticlă.
Nu, mulțumesc.
Așa este.
Nu știu, dar la nuntă păreai... Ești...
Da.
- Felicitări? În ce trimestru ești? - Sarcina nu-i prea avansată.
- Sigur nu deranjez? Am impresia... - Nu. Deloc.
Îmi prinde bine tovărășia ta.
Cred tu și Britt sunteți încântați.
- Da... Ne-am despărțit. - Poftim?
S-au întâmplat multe cât ați fost plecați în luna de miere.
Britt... a făcut ceva oribil după ce eu am făcut ceva groaznic.
- În mare, a fost vina mea. - Îmi pare rău să aud asta.
- Credeam că voi doi... - Da, și eu.
Mai aveți vreo speranță?
Nu știu.
Parcă ar fi un Britt pe care-l iubesc,
cumsecade și amuzant...
care mă face să mă simt iubită și în siguranță...
dar mai există și-un alt Britt, pe care nici nu-l cunosc.
Am trecut prin același lucru alături de Hank.
De asta voiam să vorbim.
Când ai știut sigur că totul se terminase între tine și Hank?
Cu mult timp înainte să-l părăsesc.
Probabil atunci când m-am prins că bea în timpul zilei.
Vorbeam despre copii, de altfel un coșmar în sine,
și mi-am dat seama că dacă nici pentru asta nu se lăsa de băut,
atunci ce l-ar mai fi putut convinge să o facă?
Dar ține minte, Britt nu e Hank.
Alo?
Da, sunt dra Seiter. Cine sunteți?
Nu o găsesc pe nicăieri.
Problema e de unde au știut că am schimbat locul întâlnirii.
Ne fila cineva casa? N-am văzut pe nimeni.
Nu știu.
Amice, avem multe pe cap. Valea.
Acolo trebuia să fie o femeie.
- Probabil că a văzut ceva. - Atunci trebuia să spună.
E doar un jaf armat.
Și-au ales prost noaptea când să cumpere băutură.
Unde e Mark? În seara ăsta lucrează?
Gustafson e suspendat temporar după arestarea partenerului său.
- Ce? Nu a făcut... - Nu discut despre asta, bine?
Dacă știi mai multe detalii, mi le vei spune mie.
Ce mai faci? Bună.
Ați identificat-o pe victimă? Te rog. E important.
Melody Ferris, avocată stagiară.
După cartea de vizită din portofel, era avocată, în centru.
- La "Zeitlin și Asociații"? - Da.
Ascultă... Cred că Laura a văzut ceva și a fugit.
- Unde? - La cineva care să o asculte.
S-au depus o tonă de plângeri despre poluarea plajei,
deci cred că aceasta ar trebui să fie o prioritate.
Dle consilier Albrecht, îmi cer scuze că te întrerup.
Putem vorbi între patru ochi? A apărut o urgență.
Ai văzut-o pe Laura Ross? Credem că a venit aici.
Laura... Domnilor, îmi pare rău. Sunt într-o ședință.
Dle consilier, într-un magazin de băuturi din El Cajon
sunt trei cadavre, poate patru, din cauza acestui lucru.
Putem, te rugăm, să vorbim în privat?
Băieți, sunt sigur că poliția face tot ce poate.
Știți ce? Dacă aveți vreo plângere,
ținem o ședință la primărie în prima zi de joi din lună.
Nu. Nu sta acolo, prefăcându-te că habar n-ai despre ce vorbesc!
- Debbie, cheamă paza. - Cine a ajuns la tine?
- Ce? - Ai luat mită? Au murit oameni!
Hank, nu! Asta și urmăresc. Vor să ajungem la închisoare. Vino.
Probele noastre sunt la el. Dă-ne afurisitele de probe înapoi!
- Vă rog? Mulțumesc. - Plec. Plec. Plec!
Bine, Albrecht. Știi ce? Ești cel mai mare căcănar!
Și când o să cadă șandramaua... și sigur o să pice...
o să te duci de râpă, odată cu ea!
- Bună. - Bună.
- Cum se simte? - Nu prea bine.
- Hank. - Gretch.
Îmi pare atât de rău...
Au zis că era într-un magazin de băuturi.
Nu se leagă. Ne-au mai rămas lăzi cu sticle de vin de la nuntă.
- De ce s-a oprit la magazin? - Îl vom găsi pe făptaș, jur.
Îmi pare rău.
Îmi pare așa de rău.
E împotriva instinctului meu să spun asta, dar... știi ce faci?
Haide.
Rodney, închide poarta.
Orice ai pune la cale, cred că e o idee proastă.
Nu pun nimic la cale. Am nevoie de protecție.
Ce pot obține cu 10.000$ și cu obligațiunile astea?
- Foarte multă "protecție". - Mă simt deja mai în siguranță.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro