Din episoadele anterioare...
Să văd banii, să văd portofelele. Pe bar, în fața voastră.
Amice...
Prietenul tău e aici. Scuze, ți-am uitat numele.
Nu-i nimic. Mă cheamă Ray.
- Cum m-ai găsit așa de repede? - Cum naiba crezi?
- Știi cu ce se îndeletnicea? - Nu. Știu că a fost hoț.
Știe de toate, frățioare. Intrări prin efracție, jafuri, totul.
- Am o chestie nouă în plan. - M-am pensionat.
Ray, ce cauți aici?
Fă-mi un serviciu. Zi-i amicului tău să fie bărbat și să mă sune.
- De ce-ar veni Ray din senin? - Pentru că vrea să lucrez iar cu el.
Un amic filează un cartier păzit.
Știe exact cine-i acasă și cine nu în orice seară.
Ce părere ai?
Ce-i porcăria asta?
O să suni la 911? Amprentele lui sunt aici.
E în regulă, iubito. Ray se întoarce la închisoare.
E seara de karaoke. Tema săptămânii: filmele din anii '80.
Am dat-o în bară. M-am îmbătat și...
Te-ai culcat cu cineva de la școală?
- Cu profesorul. Mi-e frică. - Nu s-a întâmplat nimic.
- Acum e la gaura 18. - Unde?
- Pe gazon. - Pe terenul de golf.
- Dacă spui tu... - Ce crosă folosește?
Una din metal... Nu știu. Ce-ți pasă?
- Nu știam că joci golf. - Nu știi multe despre mine.
De exemplul că am participat la luptele cu tauri profesioniste.
Știam despre asta.
Se îndreaptă spre cartul lui.
- Când i-l dăm, pot să o spun? - Ce să spui?
- "Servește". - Se zice "ai fost servit", bine?
E un ordin de restricție, nu o competiție de dans modern.
Aceeași Marie cu altă pălărie.
- Uită-te... La naiba! - Nu-i nimic.
Poți lua taxiul ăla mic ca să ajungi la gaură.
Doamne! Să încerc din nou.
Ți-am zis că dă dependență. La fel ca heroina.
În curând vei bea limonadă cu ice tea și-ți vei lega un pulover pe umeri.
- Taci. - Vine. Haide.
Nu e nevoie chiar să i-l înmânezi.
Dacă ești acolo, poți să i-l arunci la picioare și să zici...
Nu vreau să-i stric farmecul.
Scuză-mă. Îmi împrumuți crosa numărul 9?
- Băiatul de crose a uitat-o... - Credeam că eu o voi spune.
- Fugi în parcare! - Doamne!
Mișcă-te! Dă-te la o parte!
Scuză-mă. Ești teafăr?
Chuck Morrel? Ești servit.
Haide, Britt, am zis să vii în parcare.
Britt!
Britt?
Traducerea și adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
TERRIERS Sezonul 1 Episodul 8
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulțumiri www.addic7ed.com
Trăiască eroul cuceritor, Mags. Ți-am livrat...
Ce ciudat.
Tocmai citeam despre obiceiul european uitat al bătutului la ușă.
Scuze... oarecum. Ce face copilul?
E acasă, cu tăticul lui, visând și răhățindu-se.
Mi-ați servit DV700-ul?
Ăsta e cecul vostru. S-a întâmplat ceva?
Cu atât e plătită o persoană care servește citații.
- Britt n-a trecut pe aici? - V-ați certat?
Și ne-am jignit. Nu, nu ne-am certat, din câte știu.
Ne-am despărțit urmărindu-l pe fostul soț al clientei tale.
Nu știu unde s-a dus.
Ai încercat să-l suni?
Ăsta e al lui?
Da. L-am găsit în fața clubului de golf.
L-am căutat peste tot.
V-ați dus acolo împreună? Ai fost la el acasă?
- Mă duc acum. - Probabil că acolo e.
Pentru orice eventualitate, voi suna pe la spitale.
Poate și-a scrântit ceva. Sigur nu e mare brânză.
Mersi, Mags.
Britt?
- Nu. - Katie.
E 10:30. Nu trebuia să fii la școală?
Ce, îmi contorizezi chiulurile? Nu, săptămâna asta dăm examene.
- Avem alt program. - Dar te mai duci, nu-i așa?
Ai văzut foarfeca? Am o etichetă pe cămașă care mă zgârie rău.
Katie.
Cursurile sunt pe Internet. Nu e nevoie să mă duc.
Dar azi mă duc la școală. Examenul nu se dă pe net.
Ar trebui să fie amuzant. Examenele sunt destul de stresante.
Trebuie să și stau trei ore în aceeași încăpere cu el.
E pe frigider, unde îi e locul.
Treci de asta. Ia examenul și gata. Nu va mai trebui să-l vezi.
Da, cu excepția cursului superior de Parazitologie.
Și la cursul avansat de Parazitologie și prin campus, în fiecare zi.
Scuze. Știu că n-ai venit aici ca să mă spovedești pe mine.
Dacă-l cauți pe Britt, credeam că e cu tine.
- Ne-am despărțit. - N-ai încercat să-l suni?
Telefonul meu e stricat, așa că l-am împrumutat pe al lui.
Și taman azi trebuia să ne pierdem.
Nicio grijă, probabil își face unghiile.
Nu, nu trebuie să vorbim. Îți spun eu ce ne trebuie.
O noapte împreună. Singuri.
Ai trei încercări să ghicești cine tocmai a intrat pe ușă.
Și îți voi da un indiciu. Zonă calamitată.
Exact. A ghicit din prima.
- Salut-o pe Carol. - Bună, Carol.
Dacă te plictisești de el, acum nu am pe nimeni.
Nu știu dacă ai auzit.
Iubito, te sun mai încolo. După ce ies de la muncă.
Serviciu plăcut. Te iubesc.
Henry Buttermaker Dolworth, cărui fapt îi datorez plăcerea?
Ce-mi lipsește vocea aia... de când vorbești cu fetele.
E foarte plăcută. Cam ca a lui Nat Cole.
E foarte plăcută. Așa vorbești cu Reynolds?
"Avem un posibil 187".
Bine, să reformulez întrebarea. Ce dracu' vrei?
Am nevoie de tine, Mark. Mai precis, de insigna ta.
Probabil nu te voi reține mai mult de zece minute.
- Pentru ce? - Dispariția unei persoane.
Doar că n-a trecut destul timp cât să fie raportată dispariția.
Am nevoie de puterea ta de convingere ca să văd niște înregistrări.
- Cine a dispărut, Hank? - Partenerul meu.
Acolo i-am găsit telefonul. Și aici era o mașină.
Asta e o parcare, Hank. Erau multe mașini aici.
Multe mașini cu motoarele ambalate?
Ți-a trecut prin cap că puștiul poate că s-a deșteptat?
A-nceput să fugă și și-a zis: "Deja fug... Ce-ar fi s-o țin așa?".
Britt era un descreierat când l-am cunoscut,
dar nu-s cel mai rău lucru care i s-a întâmplat vreodată.
Haide, nu am zis asta.
Dar m-ai făcut să mă simt prost prin ce mi-ai zis.
Ca un "pedofiliac".
"Arată-mi pe păpușă unde te-a atins bărbatul ăla rău cu barbă".
Ești foarte bolnav, știai?
Vă pot ajuta cu ceva?
Poliția. Vrem să vedem înregistrările de dimineață.
Bine. Asta-i de la 10:15.
- Dai înainte câteva minute? - Da.
- Uite-l. - Hai s-o vedem.
La naiba.
L-a lovit pe tipul ăla?
Am văzut destul. Ați filmat și din față?
Da, sigur.
Pune pauză. Numere de înmatriculare din Baja.
- Știi a ce seamănă, nu? - O răpire a cartelurilor drogurilor.
Ce vreți?
Ce-i asta? Ce-i asta?! Unde sunt?
Bun venit în Mexic, amice.
Când o să intrăm, lasă-mă pe mine să vorbesc, bine?
Sammy e băiat bun, dar după 12 ani de Antidrog la frontieră...
e cam țâfnos.
Nu vreau să tragă nimeni concluzii pripite.
Și când Britt era cu băieții răi, nu a transportat niciodată droguri.
- Ești sigur? - E partenerul meu.
- Partenerii te mai și surprind. - Eu nu ți-am făcut surprize.
Nu, tu erai un ticălos al naibii de previzibil.
- Când te-ai lăsat? - Acum câteva luni.
- Cum? - Cu totul.
Când simt nevoia, mestec chestia asta.
Se cheamă "fixație orală", Mark.
- Cine ai zis că-i ăsta? - E fostul meu partener.
Tipul care...
Am încercat cu pilula.
Aia ca să te lași de fumat, nu de anticoncepționale.
Stai puțin. Am auzit că alea merg.
Fiind anticoncepțional, mi-a înmuiat cocarul.
I-am zis lui Colleen că ori suportă mirosul, ori divorțez.
- Deci nu mai ești polițist? - Hank, vorbește cu tine.
Nu, nu mai sunt.
Am crezut că ești sub acoperire, dar de fapt așa te îmbraci tu.
În regulă. Să vedem ce-avem.
Grozav. Îmi mai trebuia o răpire a cartelurilor
ca un sendviș cald cu unt și cu rahat.
Și ziua-n amiaza mare.
Iar e ticălosul ăla. De ce nu faci cu mâna la cameră?
- Îl cunoști? Știi cum îl cheamă? - Da. Prado... cumva.
E verișorul și omul lui Felipe Prado.
Felipe Prado, "Dezmembratorul".
Da, mai dezmembrează mașini, dar își diversifică activitatea.
E proaspăt intrat în industria traficului de cocaină.
Vrea să plece de lângă cățeluși și să alerge cu dulăii cei mari.
Răpește americani. Amicul tău valorează ceva?
Ca răscumpărare? Nicio para chioară.
Poate că e vreun șmecher. Are vreun prieten dubios?
- Niciunul chiar atât de dubios. - În regulă.
Să vedem dacă găsim vreun nume sau asociați cunoscuți ai lui.
Prado, Felipe.
Bine: "Pinero, Ramos, Rodriguez, Sizick, Trujillo."
Care-i numele de familie al amicului tău?
Pollack, nu Polack, care înseamnă "dobitoc".
Dai puțin mai sus, te rog? "Sizick."
Asta e. "Raymond". Fost partener de hoții al lui Britt.
Ray Sizick.
Era căutat pentru un jaf în Tilden, de luna trecută.
Și e fostul partener al lui Britt. Nu l-ați arestat?
Nu. Fugise înainte să ajungem noi. Ne-am zis că deja a trecut granița.
Pun pariu că pot ghici care dintre voi l-a arestat.
Buttery Nipples. (Sfârcuri unsuroase)
- Ce? - Ții minte? Asta ai comandat.
Nu îmi amintesc prea multe din acea seară.
Nu-i mare lucru. Eu am fost ca de obicei, sofisticat.
Tu ai fost fermecată și curioasă. Apoi ai plecat cu profesorul Owen.
- Ai ajuns bine acasă? - Da.
Cine-s papagalii ăștia? Ce naiba căutăm aici, Ray?
Sunt aici pentru că un tip pe care-l credeam prieten
m-a pricopsit cu o a treia acuzație de jaf.
N-am avut de ales decât să fug.
Nici tu nu mi-ai dat de ales.
Acum problemele mele sunt și ale tale.
Vere, avem un nume pentru o prostie ca asta: "Bobo".
Crede că suntem din Al Queda. Nu-i așa. Suntem catolici.
Amicul tău zice că poți intra oriunde. Așa-i?
- Asta ți-a zis? - Da. Am nevoie de ajutor.
Poponarul ăsta a pierdut ceva. Vreau lucrul ăla înapoi.
Altfel vin niște tipi, îmi pun bețe-n roate.
- Nu se poate. - Ce-a pierdut?
Un pachet... care trebuia livrat.
Când l-a oprit poliția, a fugit. A scăpat.
Dar pachetul meu? A ajuns la închisoare.
- Da? - El a zis că-l poate recupera.
Că nu-i mare lucru.
Dar că are nevoie de partenerul lui, că trebuie să te aduc aici, pricepi?
Da, pricep. Vrei să fur droguri de la poliție?
Droguri? Am zis droguri? Am zis eu droguri?
Cocaină, în valoare de 80.000$. N-am banii ăștia, vezi?
Nu știu ce ți-a zis așa-zisul meu prieten, dar eu nu-s hoț.
Nu mai este.
I-am zis că n-o vei face, frățioare. Sau nu pentru mine.
Atâtea e-mailuri, spam, spam, spam. Așa, asta este.
Așa era îmbrăcată prietena ta când ai văzut-o ultima oară?
Bine, ascultă-mă. Ascultă-mă. E foarte drăguță, bine?
Nu va păți nimic dacă îmi aduci ce-i al meu până la ora 18:00.
La 18:00, îl sun pe văr-miu, pe celălalt, nu pe idiot... Eurico.
El se întoarce aici. Ea nu va ști că el a fost acolo.
Dar dacă n-are vești de la mine... ar putea apărea o problemă, pricepi?
Da, pricep.
Asta se face într-un fel anume, Hank.
Ne întoarcem la secție, îl sunăm pe Bremer,
îl punem să-și sune amicii din poliția mexicană.
Nu aștept să se urnească birocrația din afara țării.
Îmi iau pașaportul. Mă duc în Mexic.
Vrei un suvenir? Un coșuleț sau pe Ray Sizick în cătușe?
Ar fi bine să rezolvi cu mandatul ăla, nu?
Vino cu mine, Mark. Puștiul are probleme.
- Chiar o vei face, nu-i așa? - Trebuie. E partenerul meu.
Merg cu tine. Dar acolo nu voi avea nicio autoritate.
Chiar dacă-l găsim pe Sizick, nu-l pot aresta.
Am nevoie doar de șarmul tău.
Nu pot să cred că mi-ai făcut asta.
Fugi spre graniță, Poate ajungi înainte de 18:00.
La naiba cu tot. O sun imediat.
Unde vei găsi un telefon cu fise în Tijuana?
N-avem niciun chior și nu crezi că tipii ăia sunt cu ochii pe noi?
Vrei să-ți găsești iubita în viață când te vei întoarce acasă?
Nu împrumuta mobilul nimănui. Haide. Pe aici.
Bine, știți ce aveți de făcut.
Dacă sună sau are acces la net, dați-l încoace. Mersi.
Noroc bun tuturor.
Avem nevoie de curaj, frate.
Mulțumesc că mă ajuți cu încurcătura asta.
Și hai să uităm de tot ce-a fost în San Diego.
- După asta, suntem chit. - Faci mișto de mine?
M-ai răpit și m-ai dus în Mexic ca să fur droguri dintr-o închisoare?
- Nu, Ray, nu suntem chit. - O să fie floare la ureche.
Nu pot să cred că ai dat numele lui Katie
unei bande din tijuana ca să-ți salvezi fundu'.
Într-o oră îi dăm lui Felipe ce vrea și apoi...
Ridică-te.
Aștept de mult timp să încerci chestia asta cu mine.
Hai să ne distrăm.
Foarte bine.
Un suspect cu un american răpit trece granița ca prin brânză
și noi trebuie să așteptăm.
300.000 de oameni trec pe aici în fiecare zi.
Nu-i putem percheziționa pe toți.
Mexicanii nu cercetează pe nimeni.
Mers pe criteriul rasei. Orice anglo-saxon îngrijit trece.
Doar că eu nu sunt chiar îngrijit. Și tu ești suedez?
Da, am prins ideea. Da, Gustafson.
Nu mai spune?
Nu, nu, nu, așteaptă. Ai vreo adresă? În regulă. Da.
Amicul tău, Britt, tocmai a fost arestat.
Dacă e isteț, a făcut-o intenționat.
Haide! Să mergem!
Ai idee unde se țin probele?
Da, vărul lui Felipe era om de serviciu aici. Sunt în subsol.
Aproape ai terminat?
- Poftim. Ce-i? - L-ai spălat?
Era băgat într-un prezervativ.
Sigur e prima oară când îți bagi unul acolo?
Nu face nicio prostie cât sunt eu plecat.
Ce? Nu e mort. Dă-mi aia.
Mâinile la spate.
Numele meu este detectivul Gustafson.
De la Poliția din Ocean Beach.
Trebuie să vorbesc cu șeful de aici despre un prizonier străin.
Un american. Britt Pollack.
- O clipă. - O clipă.
Autoritatea înnăscută nu știe ce-ai aia barieră lingvistică.
Înnăscută sau degenerată?
Dlor, sunt căpitanul Velos. Sunteți polițiști americani?
Eu sunt. Dar el e cu mine.
Ați venit după fugarii americani, da?
După ce?
- Să mergem. - Să mergem.
- Nu poți zice că nu ți-a plăcut. - Ba da.
- Haide, Britt, niciun pic? - Lasă vorba, Ray.
Unde-s oamenii lui Felipe? Unde e gorila lui?
Își lăsase niște amici pe aici când am plecat.
- Felipe! Felipe... - Poate ar trebui să plecăm.
Nu până nu sună Felipe.
Nenorocitul.
Caută geanta aia. Eu zic s-o lăsăm și să plecăm.
E aproape ora 18:00.
Dacă Felipe nu sună, Katie dă de belele grave...
- Steven? - La naiba!
Felipe nu va mai suna. Putem pleca acum?
Trebuie să nu fim aici și să nu vedem ce tocmai am văzut.
Plecăm și-i spunem iubitei tale să meargă la poliție până venim noi.
Hai, frățioare. Să mergem.
- Ce faci? - Bună. Scuzați-mă.
Stați cuminți! Cred că asta e a ta.
- De unde ai asta? - Am găsit-o.
Am furat-o. Dar nu de la voi. V-am adus-o înapoi.
Cu plăcere.
- Ești canadian? - Nu. Sunt american.
Nu voiam să dau cu presupusul.
Cine ești? Pentru cine lucrezi?
Nu lucrez pentru nimeni. Doar ți-am adus lucrurile înapoi.
Hai să lăsăm lucrurile așa.
Crezi că vei primi recompensă? Că-mi vei vinde ce-i al meu?
Nu, nu vreau bani. Nu vreau nimic. Dar îmi dai mobilul lui?
Vrei un telefon?
Pe al lui. Nu mai are nevoie de el.
Sigur că nu.
Nu mai are minute.
Bine.
- Bine? Bine? - Bine.
Grozav. Bine.
Nu portofelul. Nici bijuteriile. Doar telefonul.
- Asta e tot? Suntem OK? - Da.
Bine, bine. Nu am fost aici.
Nici noi.
- Nu pot să cred că ai făcut asta. - Câți veri avea?
Eduardo, Estaban, mai ții minte?
Și ce-o să faci? Îi imiți vocea lui Felipe?
La naiba.
Răspunde!
Timpul a expirat. Predați lucrările.
A fost foarte greu.
Da. Ceva îmi spune că te vei descurca bine.
Katie, nu te-am mai văzut pe la ore de o vreme.
Ai o clipă liberă? Vreau să vorbim.
- Nu am... - Te rog? Trebuie să vorbim.
Știu. Dar nu pot.
- Cine ești? - Hank! Slavă Domnului!
- Britt, unde naiba ești? - Sunt în Tijuana.
- Știu asta. Dar unde anume? - Nu știu.
Mergi imediat la mine acasă și ia-o pe Katie. Ia-o de acolo.
- Nu pot. - Ce? De ce nu?
- Și eu sunt în Tijuana. - Fir-ar să fie! Ce cauți aici?
- Te caut pe tine. - Drăcia dracului!
Britt, ești căutat de poliția mexicană.
Zic că ai furat o grămadă de cocaină din depozitul de probe.
Știu. Așa este.
- Trebuie să te scoatem din Mexic. - Nu mai spune.
Stai așa.
Am probe că Pollack a acționat sub amenințare.
Înțeleg, dar nu mă privește ce s-a petrecut la nord de graniță.
Scuză-mă, Mark. Trebuie să iau o bluză din mașină.
Îmi dai cheile?
- Vin să te iau. Unde ești? - Habar n-am. Nu știu cartierul.
- Nu vezi numele vreunei străzi? - Așteaptă.
Avenida de la Amarista y Flotella. Te ajută?
La ora 18:00 un nenorocit are ordin s-o răpească pe Katie!
- A trecut o patrulă de poliție? - Da, chiar acum.
Ești pe lângă secția de poliție unde tocmai ai dat spargere?
Da, o văd.
- Sunt pe trotuar. Uită-te după mine. - Ce?
Sunt celălalt alb care bântuie pe stradă!
Te văd!
- Unde e camioneta? - N-am adus-o. Am venit cu Mark.
Hai, trebuie să plecăm de aici.
- Treci în spate. - În portbagaj?
- Îți place în America, nu? - Hai odată.
Tocmai în Tijuana dăm peste singurul polițai incoruptibil.
- Ai luat bluza aia? - Britt e în portbagaj.
- Faci mișto de mine. - Nu, nu.
Poți trimite niște patrule acasă la el?
Cartelul a trimis un tip după prietena lui.
- Da. - Să mergem, Mark.
Winston, ce e, scumpule?
Haide, Katie, răspunde!
Bună, ați sunat la Katie. Lăsați un mesaj.
Hank, Hank, o poți suna de pe telefonul tău?
Cred că nu răspunde când e sunată de la numere necunoscute.
Gusto a trimis patrule acasă la ea și la școală. Va fi bine.
Cât mai durează până ajungem? Devin claustrofob!
Nu mai e mult.
Dar ține-ți respirația. Alea nu-s haine de sport.
Profesore, ce faci aici?
L-ai uitat când te grăbeai să pleci.
- Cineva te caută disperat. - Mulțumesc.
- Trebuie să răspund, deci... - Katie, e important să ne lămurim.
- Totul e clar. - Nu, nu este.
Sunt însurat și sunt profesorul tău. Am făcut o mare prostie.
Știu ce simți. Te rog să pleci.
Trebuie să fiu sigur că totul va rămâne între noi.
- Cine-i idiotul ăsta? - E profesorul meu.
- Doamne, nu s-a întâmplat nimic. - Nu, nu e Britt.
Ți-a zis să pleci și tu nu vrei?
Acum intră! Înăuntru! Înăuntru! Înăuntru!
Bine. Bine.
Strânge-l.
- Nu vreau să ucid pe nimeni. - Nu va fi nevoie. Te descurci.
Aproape am ajuns la punctul de control.
Taci, nu mișca.
- Katie Nichols? - Da, eu sunt.
Ni s-a cerut să vedem ce faci. Totul e în ordine?
- Da, sunt bine. - Putem intra?
- Putem să...? - Da, mergeți oriunde vreți.
- Cine v-a sunat? - Detectivul Gustafson.
E pe drum încoace. Ne-a spus să te rugăm să nu pleci.
Super. Voiam să deschid o sticlă de Merlot și să mă uit la "Idol"...
- Se aud zgârieturi de gheare? - E câinele meu.
Îl duc în spate când sună la ușă cineva pentru că face urât.
Bine.
Vom aștepta în mașină până ajunge det. Gustafson.
- Va ajunge în câteva minute. - Bine.
- Nu pleacă. - Însă noi, da.
Cu toții? Las-o pe ea. Îți trebuie doar un ostatic.
Vom ieși prin spate. Haide.
- Au vorbit cu ea? - Da. E acasă, în siguranță.
- Mersi, Gust. - Are noroc cu tine.
De dimineață era un dubios în mașina aia.
- Ce? - Mă duc prin spate.
Katie!
Lasă-l jos!
Dă-i drumul! Dă-i drumul fetei! Imediat!
Iubito, ești bine? Ești teafără?
- Hank, ești viu? - Nu.
- Aveți infiltrații în tavan. - Mersi, amice.
- Cine naiba e acolo? - E profesorul meu.
Mi-am uitat telefonul mobil în clasă. A venit să mi-l aducă înapoi.
Ești bine, amice? Lasă-mă să te ajut.
Ești bine? Sper să nu conteze la nota ei.
Ar trebui să dai o tură cu așa ceva. Are o suspensie incredibilă.
Fă-te bine, amice.
Medicii l-au umflat cu morfină?
N-a vrut. A zis că așa o dă iar în dependență.
- Da, așa face Hank. - Cel mai zurliu dintre derviși.
Da.
Mark, acum ceva vreme ai zis că Hank mă va dezamăgi.
Tipul ăla, urcat acum în ambulanță, a încasat un glonț pentru iubita mea.
A venit în Tijuana ca să mă salveze.
N-am zis că n-are și momentele lui bune.
Nu uita că și eu am trecut granița ca să te salvez.
Nu trebuie să-mi mulțumiți toți odată.
Trimiteți-mi un coșuleț cu brioșe peste vreo săptămână.
Ce-a fost? Pe tine cum te-a dezamăgit?
Nu. Asta-i o poveste pe care va trebui să ți-o spună el.
Niciunul dintre noi nu-l merită, Mark.
Da.
Te doare?
Dacă te referi la rana de glonț de la umăr... Da, doare rău.
Profesore... Profesore. Cum te simți?
Cam amețit.
Bucură-te cât te ține amețeala. Durerea ce urmează nu-i de colea.
Ești însurat?
- Da, de șapte ani. Tu? - Nu.
- Ai copii? - Un băiețel și o fetiță.
Super. Ascultă.
Dacă-ți mai înșeli soția cu vreuna dintre studente,
o să am grijă să afle și ea, și orice școală
de aici până în Managua.
Ne-am înțeles?
- Da. - Da? Sigur?
- Da. - Bine.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro