Din episoadele anterioare.
Sunt Hank Dolworth și acesta este partenerul meu, Britt Pollack.
Suntem detectivi privați.
O mai ții minte pe fetița mea, Elenore?
Zice că a dat de belele, că-i trebuie bani.
O poți găsi, nu, Hank? Asta-i îndeletnicirea ta.
Sfinte Sisoe! E înregistrarea porno.
Nu vreau s-aud cum și-o trage fata bunului meu prieten
cu "fiul preferat" al orașului.
S-a găsit un cadavru în port. Probabil a luat o supradoză.
Mickey era un bețivan, dar niciodată nu s-ar fi atins de porcăria aia.
Mi-ai ucis prietenul, așa că te voi distruge.
Și voiam să o știi.
- Doamne sfinte, sper că ai un plan. - Voi trișa.
Dle Lindus, am mandat să vă percheziționez casa.
Crezi c-o să țină?
Sigur o să-i strice planurile pentru weekend.
Tocmai ne-am băgat într-un mare rahat.
Nu-i așa că ne distrăm pe cinste?
Sunt procurorul adjunct Laura Rivera
luându-i depoziție dlui Henry Dolworth
în procesul pentru crimă intentat dlui Robert Lindus.
În cameră suntem prezenți eu, avocatul apărării, Bertram Launer,
avocata dlui Dolworth, Margaret Levritz,
detectivul Mark Gustafson de la Poliția din Ocean Beach
și dl Dolworth.
Dle Dolworth, vi s-a mai luat depoziție vreodată?
Nu.
Am fost pus în poziții incomode, dar nu mi s-a luat depoziție.
O dată am pozat, dar nu... pentru bani.
- Veți fi sub jurământ, înțelegeți? - Presupun că da.
Și avocatul apărării are voie să vă pună întrebări, dacă vrea.
Apropo, mișto tunsoare. Avem același frizer?
Bine. Depunem jurământul?
Jur solemn că această mărturie...
Va fi adevărul și numai adevărul, așa să-mi ajute Dumnezeu.
- Va... - S-a întâmplat ceva?
Nu, nimic.
Nu știam că ați păstrat și partea cu Doamne-Doamne.
Puteți să mi-o citiți din nou?
Dv. și dl Pollack sunteți detectivi privați?
Pe declarațiile fiscale scrie că vindem scoici pe malul mării,
dar avem și un al doilea job.
Dl Lindus v-a cerut să recuperați ceva?
Da, un filmuleț porno cu el și cu Eleonore, ciocănindu-se.
Și cât v-a plătit pentru mobilul cu înregistrarea porno?
30.000$.
Probabil o voia mult de tot înapoi. Suficient cât să ucidă pentru ea.
- Cu cecul ăsta v-a plătit? - Da. Dacă mi-l dați înapoi...
Știți unde e acum Elenore Gosney? Am vrea să vorbim cu ea.
Probabil prin Mexic. Zicea că are prieteni în...
Portland, Oregon sau Maine, nu mai știu care.
Aș vrea să-i pun martorului o întrebare.
Asta e arma găsită în casa dlui Lindus
în timpul percheziției autorizate în urma mărturiei dvs.
Sunteți sub jurământ. Ați mai văzut-o vreodată?
Nu.
Bună, Gretch. Scuze, n-am răspuns pentru că eram ocupat.
Mă asiguram că ești pregătit pentru vizionarea de astăzi.
Sigur nu ghicești ce-am găsit.
Alambicul de vin de la unchiul, primit cadou de nuntă.
Pe care îl credeai vază de flori.
- Pe care credeai că l-am amanetat. - N-am zis așa ceva.
Atunci ai gândit-o cu voce tare. Da, rămâne valabil, la prânz.
Agentul imobiliar întreba dacă aduci astăzi restul garanției.
- Legat de cec... - Da, legat de cecul ăla.
Îl țin acum în mână. Ne vedem peste o oră.
Cum a fost?
- Ca dușul în închisoare, în Mexic. - A mers.
Nu păreți deloc sinceri. Mă mir că vă găsiți femei.
- Mags, ne trebuie cecul ăla. - Cei 30.000 de la Lindus?
- Baftă! E proba B a acuzării. - Pot face o copie, nu?
N-ar conta. Procuratura a pus poprire pe bunurile lui Lindus.
- De ce oare nu iese pe cauțiune? - Mark, cum a mers?
Cereți-i despăgubiri lui Gustafson.
Dar la ce prestații ați avut, n-aș crede că vă va băga în seamă.
Mi-am pus pielea la bătaie pentru tine!
Am arestat un tip cu un avocat grozav în baza spuselor tale!
Și-acum e credibil găsind slăbiciunile poveștii voastre!
- Pe mormântul mamei, nu mințeam. - Hank, maică-ta a fost incinerată.
Știi ce-a susținut avocatul lui Lindus?
Că tu și "iubițelul" tău ați lăsat arma în casa lui Lindus.
- Doar nu crezi că e "iubițelul" meu? - Oricum, ce naiba cauți aici?
Trecusem să... întreb cât e ceasul.
Credeai c-o să pui mâna pe cec, nu? Ce, ești cam strâmtorat?
Ți-ai zis că Poliția o să-ți dea banii înapoi?
Care-i diferența între crimă și omor prin imprudență?
De ce?
După tipul în costum dungat, se va pleda omor prin imprudență.
Glumești. E ultima oară când se mai întâmplă așa ceva.
- Nu voi... - Hei, ce facem?
- Ne recuperăm o parte din bani. - Îi furăm de la Poliție?
Avem destule belele pe cap, nu crezi?
Ăștia-s oameni dați în urmărire
pentru probleme de jurisdicție, manevre procedurale la proces,
condiții de eliberare încălcate, fugă după cauțiune, cu rude în zonă.
Nimeni nu le dădea atenție, dar uneori se oferă recompensă.
- Bingo! - Ai pus ochii pe vreunul?
Montell Gobright. Jaf armat în La Mesa.
- Se oferă 5.000$ pentru informații. - Dumnezeu să binecuvânteze America!
Domnul a luat și tot Domnul a dat.
Tot El o să ne-o tragă dacă se află că noi am pus arma în locuința aia.
I-am înscenat crima vinovatului.
Lumina Domnului străluci-va asupra noastră.
- Termină! - Ce "voiești" să termin?
Îl scoți din sărite pe Doamne-Doamne!
Îl prindem pe Montell, băgăm ceva bănuți în buzunare,
apoi "începe-vom" să ne căim.
TERRIERS Sezonul 1 Episodul 2
Traducerea și adaptarea: Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
- E luni sau marți? - Habar n-am.
Aș verifica pe telefon, da' e-n buzunar.
Cazul lui Lindus va atrage multă atenție asupra noastră.
- Adulmec o oportunitate. - Aia miroase așa?
- Ne trebuie cărți de vizită. - Să le lăsăm în geamurile mașinilor?
Sau să le împărțim oamenilor, să nu ne creadă lumea cerșetori.
Cum să ne cheme? "Dolworth și Pollack, det. privați"?
Sună mai bine decât: "Dolworth și Pollack, poponari".
- Ne trebuie și-o mascotă? - Adică?
- Iepurașul Trix, tigrul Tony... - Alea-s pentru fulgii de cereale.
Și-s luate deja.
Așa-i. Erau exemple de mascote, ca oamenii să ne recunoască...
și să știe că suntem foarte tari.
- Poate un dragon? Ăștia-s tari. - Da, dar sunt și vânați.
- Faci mișto? - Nu, nu fac mișto.
Un tip cu pălărie sau cu o lupă. Ceva de genul ăsta.
Să-nțeleagă oamenii că noi nu ne dăm bătuți când avem un caz.
- Bine. - Da?
- Nu-mi vine nicio idee. - Nici mie.
Ce frumușel e. Montell a jefuit un magazin de băuturi.
A fugit săptămâna trecută din La Mesa când i-a dat poliția năvală în casă.
- Știm adresa iubitei lui? - Da.
Agatha Hagglethorp. Pe bune!
Scrie că e înalt de 2 m și că are 95 de kg.
Are antecedente. Furt din locuințe și tulburarea liniștii publice.
- Nu e "de categoria ușoară". - Bine.
Veți avea despre ce vorbi.
- Ai băut toată noaptea trecută? - Mi-am luat câine.
M-a trezit la fiecare două ore ca să-l scot la pipi.
Și latră când se pârțâie.
- Ea este? - Așa ar trebui.
- Scuză-mă. Bună. - Da?
- Vreau să-i ghicești amicului meu. - Aveți programare?
- Data viitoare o să sun înainte. - Bine. Ajutați-mă cu plasele.
- Să vedem. - Ce spun cărțile mele?
Plec în vreo mare călătorie, cunosc vreo străină misterioasă?
Eu nu vin la locul tău de muncă să-ți iau vorba din gură!
- Scuze. - Ții pirul la rece sau la soare?
După cartea asta, pui mare preț pe libertate.
Și după asta deja ai întâlnit-o pe femeia vieții tale.
Bestial. Zi-mi ceva ce nu-i valabil pentru orice fraier intrat aici.
Bine. Și cartea asta?
Zice că e ceva nou în viața ta care-o să te dea peste cap.
- Ce? - Da.
O să influențeze mai ales cărțile astea două.
Zi mai departe.
- Cu sănătatea stai bine. - Mi se rupe de sănătate.
Vreau să-mi zici despre... prezența asta.
O să-ți intre curând în viață, dacă n-a făcut-o deja.
Și-o să te zbați din greu încercând să scapi de ea.
- Pe astea le vinzi? - Le închiriez. Normal că le vând.
Vecinul meu are un cuptor, dar mi le smălțuiesc singură.
- Ca lumea. - Doamne sfinte! Ce faci?
Lasă prostiile, "dră Plăcinte din Alge"!
Credeai că-ți merge cu escrocheria fără să plătești taxe?
- Ia ghici! Te-ai înșelat! - Ce tot spui acolo?
Escrocheria cu cărțile de joc, pe bani.
Nu mișcă nicio afacere în zonă fără să ne primim partea, pricepi?
Încercați să mă scuturați de bani? Cred că glumiți.
Explică-i tu, Joey.
Doamnă, ăsta-i un cartier periculos.
Cu mulți răufăcători. Ai nevoie de protecție.
De exemplu, dacă ți-ar sfâșia cineva goblenurile.
- Ce nesuferit. Bine. Chem poliția. - Eu n-aș face asta, în locul tău.
Suntem tovarăși de pahar cu mai toți polițiștii.
Dacă găsesc toate drogurile astea, pe cine crezi că vor sălta?
Nu cred că scoți mai mult de vreo două bătrâne pe lună
vânzând porcăriile astea cu ghicitul.
- Vrem doar zece la sută. - N-am banii la mine.
Nu-i mare lucru. Venim diseară. Să-i ai atunci. La 19:00.
Și dacă n-o să-i ai, Joey o să facă totul praf.
Mă simt ca un ticălos. Crezi că Montell o să apară?
Colacul closetului era ridicat
și-n gunoi era un ambalaj de prezervativ.
Sigur a fost pe-aici.
Pun pariu că acum îl sună să vină și să ne bată măr diseară.
Sau ne blesteamă.
Ia o plăcintă cu alge.
- Bună, frumoaso. - Ia te uită, porți cravată.
E vreo ocazie specială?
- Era ziua: "Veniți cu cravată". - Scuze că-s așa de împrăștiată.
Ușurel!
- Ți-ai adus omul sau e pe drum? - Cine?
Inspectorul. O să inspecteze și el casa, împreună cu noi?
- De asta suntem aici? - Știu casa asta pe dinafară.
Nu trebuie să plătesc pe nimeni să-mi spună ceva ce știu deja.
Da? Sufrageria și holul trebuie zugrăvite,
robinetul chiuvetei din bucătărie nu se oprește din picurat.
Da, și fereastra din dormitor este blocată, știu. Știu, știu.
Îmi place casa asta, Gretch, cu toate hibele ei.
- Unde e cecul? - Ți-l aduc mâine.
- Ai zis că e la tine. - Da, cecul pe numele meu.
L-am depus în bancă și mâine, după aprobare, îți scriu ție altul.
Și creditul? Îți trebuie dovada acordării creditului pentru contract.
- Mă ocup de asta. - Sigur băncile te adoră.
Angajat din când în când, pensionat fără onoruri din Poliție.
Ești un client de vis.
Hank, vreau mai mult decât orice să cumperi casa asta,
dar dacă ai îndoieli, dacă eziți, am mai primit o ofertă.
E sub prețul cerut, dar e o piață de rahat,
iar Jason spune că e rezonabilă.
Jason? Așa îl cheamă pe logodnicul tău?
- Da. - Jason și mai cum? Voorhees?
Adler, dacă vrei să știi. Ideea e că dacă vrei să renunți, nu-i nimic.
Dar trebuie să o faci acum. Sau cel târziu joi.
Vreau casa, Gretch.
Doamne, iubitule! Da!
Nu te opri! Doamne, mai am un pic și explodez!
Da! Ce bine e!
- Ceva mi-a lins ouțele. - Nu te uita la mine, eu sunt sus.
Compară gustul ouțelor lui cu al ouțelor tale.
Dintre toți câinii de la adăpost, l-am ales pe ăla poponar.
- Da, avea cușca foarte curată. - Îl duc dincolo.
- Nu, du-l afară din casă. - Ce?
Dacă-i vine, îi vine. Nu vrem să facă pipi pe covor.
Doamne.
- O freci sau ni te alături? - Amândouă nu se poate?
Am fost împreună nouă ani. Din care șapte, căsătoriți.
Pentru ea m-am lăsat de băutură și când am făcut-o, a fost isteață.
A șters-o, a scăpat.
Și m-am gândit: "Poate că mă pune la încercare".
"Așteaptă să mă pun iar pe picioare. Și pe urmă vom fi iar împreună."
Dar n-a fost așa. Iertați-mă. Am uitat cum se face.
A trecut ceva vreme. Gretch, fosta nevastă, a cunoscut alt tip.
Se pare că se căsătoresc. Și vinde fosta noastră casă...
Iar eu o cumpăr, deși nu prea mi-o permit.
Mă bucur că astăzi sunt treaz.
Știu cum ar fi fost viața mea de-aș fi băut, dar e foarte greu.
Mulțumesc că m-ați ascultat.
Dezvoltatorul imobiliar Robert Lindus este reținut pentru crimă...
- Iubitule, e cazul tău. - Cum s-a aflat?
- Unde rămăsesem? - Am mult de învățat astăzi.
Dar nicio grijă. Aproape ajunsesem la orgasm.
- Îți cumperi fosta locuință? - Da.
E o idee bună. Știi ce-ar mai trebui să faci?
Să mergi la benzinăria din colț să-ți iei o canistră cu benzină,
să ți-o verși pe haine și să aprinzi un chibrit.
- Deci nu-ți place ideea? - Hank, ești tâmpit.
- Am făcut patru clase. - Haide.
De ce vrei să revezi locul tuturor eșecurilor tale?
În casa aia ai ajuns un bețivan, ți-ai pierdut slujba și căsnicia.
Acum vrei să fie a ta? Așa îți vezi de viața ta?
Locuind în muzeul greșelilor trecutului?
Bine, Barry. Ce mă sfătuiești să fac?
Eu aș suna-o pe fosta mea nevastă. I-aș spune: "Dragă, m-am răzgândit."
"De-aș cumpăra casa, aș face greșeala vieții mele mizerabile."
"N-o să mai auzi de mine cât încerc să mă adun."
"Bucură-te de maratonul de sex din luna de miere."
"Mazel tov, târfă."
Ceva de genul ăsta. Folosește cuvintele tale.
- E aproape 19:00. Să repetăm. - Să te întreb o chestie.
Din ce știi tu, cum faci să scapi de boașele stătute?
Nu te însori.
Să zicem că Montell deschide ușa.
Tu-l pocnești, el dă înapoi, te ferești, eu îi pun cătușele.
Dacă nu rămâne căzut, nicio grijă. Folosește spray-ul cu piper.
S-a întâmplat ceva?
Prezența întunecată de care pomenea mai devreme?
Cred că e câinele. Mi-a tăiat pofta de sex după-amiază.
Nu cred că vreau să știu.
Cum mă apropii de Katie, potaia sare în pat
și n-o pot lăsa singură mai mult de patru ore, că face pe covor.
- Ți-am zis să nu iei un șoricar. - Nu, n-ai zis.
Dacă a chemat poliția? Dacă ne așteaptă Gustafson?
Fă-le fundu' arșice, Mont! Dă-le la boașe!
- Bradley v-a trimis? - Cine?
Nu! Nu!
911.
Șterge-o de aici, Montell. Vecina aia țăcănită cheamă poliția.
Du-te!
I-am promis că ne întoarcem să facem casa praf.
Știți întrebarea de la "Final Jeopardy" din seara asta?
"Contracandidați politici."
"Vicepreședinte contracandidat al lui Gerald Ford în 1976."
Gil Gerard.
Înainte să răspundă Trebek, mi-a sunat telefonul.
Șeful de secție îmi spunea că fostul meu partener
fusese azvârlit pe fereastră, încăierându-se cu un afacerist local.
Și până să mă opresc din râs, începuse "Roata Norocului"
și am pierdut răspunsul.
- Cred că nu voi ști niciodată. - Probabil vei căuta pe Google.
Să ghicesc.
Ați luat de dimineață din birou anunțul că Montell Gobright e căutat.
Chiar credeați c-o să-l găsiți strângându-i iubita cu ușa?
Prefăcându-mă că o strâng cu ușa. A mers, nu-i așa?
- Da, prea bine. - Raportul ăla mințea!
Scria că Montell are 2 m înălțime și tipul ăsta...
Era o greșeală de editare.
Sau polițiștii din La Mesa au fost isteți
și nu l-au descris exact pe haidamac
pentru că nimeni nu s-ar fi dus după el.
Scoate-le cătușele neghiobilor.
Trebuie să-mi faceți un serviciu.
Adică faceți cum vă spun sau diseară dormiți la pârnaie.
Mergeți acasă și stați acolo.
Sunteți martori principali
în cel mai important caz de crimă al momentului.
Nu vreau să vă spargă nimeni țestele. Cu excepția mea.
Du-te acasă, Hank. Nu mai ești polițist. Cu un motiv.
- Așa că nu te mai juca de-a copoiul. - Cineva trebuie să o facă.
Reynolds are sarcina de a-l găsi pe Montell.
Dacă vă prinde dând târcoale, are ordin să tragă la picioare.
Ce țipa Montell la tine înainte să te arunce pe fereastră?
- Ceva despre unu', Bradley? - Ne-a aruncat pe amândoi.
Da, da: "Bradley v-a trimis?". De ce l-ar căuta cineva?
De regulă, nu mă las tăbăcit pe gratis.
Și Reynolds?
Reynolds nu și-ar găsi nici cortul folosind GPS-ul.
Am făcut rost de cam tot ce ai cerut. Să nu ajungă un obicei.
- Sunt avocata, nu secretara ta. - Mersi, Mags.
- Și-o cană de cafea, neagră? - Doar dacă ți-o bagi în fund.
Montell Gobright jefuiește un magazin de băuturi în La Mesa.
Poliția nu-i bate la ușă zece luni? Cineva l-a turnat.
Dă pagina.
Ce-i?
S-a înregistrat o JDFM-137 în jurisdicția asta
cu o zi înainte ca poliția din La Mesa să primească pontul.
- O ce? - Cerere pentru ordin de interdicție.
Pentru Bradley David Denham.
Hai, copii. Să mergem înainte să se topească înghețata.
- Bună. - Bradley Denham?
- Ce animal frumos. - Dintotdeauna mi-au plăcut caii.
Așa mi-am ales ocupația. Sunt contabil la hipodromul Del Mar.
El v-a făcut asta? Montell?
Da, am fost induși în eroare în privința staturii lui.
Data viitoare vom fi mai bine pregătiți.
- Deci e aici, în San Diego. - Mă tem că da.
Dle Denham, ce relație ai cu dl Gobright?
Nu știți? E fratele meu vitreg.
Îmi cer scuze. Nu am văzut asemănarea.
Știu. Sunt cu totul altfel decât Montell.
Avem aceeași mamă, dar tați foarte diferiți.
Când eram mici, ne întâlneam foarte rar.
- Când l-ai văzut ultima oară? - Nu mai țin minte. Acum vreun an.
De ce ai cerut ordin de interdicție împotriva lui Montell?
Montell mă suna tot timpul, cerându-mi bani.
Poate știa că-l hăituiesc copoii și-i trebuiau bani de fugă.
Dacă încearcă să te caute, nu ezita să ne suni. Bine?
Sigur și-a turnat fratele.
- Așa crezi? - Da.
Ce caută aici? Parcă ziceai că nu-și găsește...
Păi se pare că poate.
Reynolds ascultă telefonul lui Dennon.
Ce faceți, băieți?
Acum dai citate din Hume?
Teoria cauzalității nu spune nimic despre beleaua noastră epistemică.
Bazele filosofiei. Nicio grijă, nu e o lectură dificilă.
- Știi ce? Du-te naibii. - Interceptarea interceptării?
El aude un ton de apel, dar noi ascultăm convorbirea.
Crezi că ești în stare?
Știi ce folosesc? Frecvența FM standard?
Interceptare municipală, deci are frecvența înaltă.
- 88-108 megaherți, după mine. - Alege un router Gilliam bifilar.
Îl conectăm la stâlpul de telecomunicații.
Și dacă e codificat?
Te-ai gândit la asta, sau erai prea ocupat să lingi
cartea aia a ta, "Kierkegaard pentru începători"?
- Tu știi despre ce naiba vorbesc? - Absolut deloc.
- Apropo, pe cine interceptăm? - Pe polițiști.
Mișto.
Ce-i?
- Alo? - Eu sunt.
- I-ai trimis pe tipii ăia după mine? - Nu. Care tipi?
Doamne, ăsta nu știe deloc să mintă.
Eu știu că spune adevărul și tot nu-l cred.
Vreau banii, Bradley. Jumătatea mea.
Ți-am zis... nu pot să fac rost de ei.
Uită-te la Reynolds... Ce încurcat e că nu aude nimic!
- Vrei să vin acolo? - Ne vedem în port.
În jumătate de oră.
Bine. De data asta ce facem?
Îl lăsăm pe Montell să se certe cu frati-său, apoi sărim pe el.
- Îmi place planul ăsta. - Bine.
- Amice... Ești teafăr? - Nu! Tocmai m-a împușcat!
- E de rău. Sângerează ca naiba. - Apasă pe rană.
- Apeși? - Da, apăs!
Trebuie să-l ducem la spital, să-l lăsăm cui e de gardă,
să luăm cele cinci miare, așa că ține-l în viață...
- Cinci mii? Atât luați pe mine? - Nu-i rău pentru o zi de muncă.
- Mă rog. - Cum adică: "Mă rog"?
Adică cinci mii e nimica toată. Ați vrea de zece ori pe-atât?
Da, bine. Să-l ducem la spital. Haide.
La naiba!
Ați auzit de jaful din Del Mar, de primăvara asta?
- La naiba. - Da.
Haide. Jos!
Bine, stai așa. Mai întâi să pun niște prosoape.
- Ce mama naibii? - Rahat.
- Întreabă-l pe Hank. - Bună, Katie.
Am bandajat rana. Glonțul abia l-a atins
și cu puțin dezinfectant, niște copci și un bandaj o să fie ca nou.
- Băieți... nu pot. - Doar ai mai făcut asta.
Da, cu o pisică birmaneză sedată tun, în mediu steril și cu îndrumător.
- Nu. Puneți-i voi copcile. - Noi? Probabil o să-l ucidem.
Iubito, e foarte important.
Dacă-l ducem la spital, va fi închis mult, mult timp.
- Pentru ce? - Jaf armat.
- Dă-mi o aspirină. Ceva. - Bine.
- De ce-i așa de important? - Pentru că-mi trebuie banii.
- Cumpăr casa de la Gretch. - Hank...
- Da, sunt un idiot. Știu. - Nu-s prea sigură că știi.
Gândește-te că așa exersezi.
- Scuze. - Nu mi-ai făcut nimic.
Nu-s învățat cu alcoolul tare.
Ești cea mai drăguță doctoriță pe care am văzut-o vreodată.
- Nu sunt doctoriță. - Nu?
- E doctor veterinar. - Studentă.
Montell, spune tot. Ce știi despre jaful ghișeului din Del Mar?
- Totul. Eu am dat spargerea. - Ce e "jaful ghișeului din Del Mar"?
Ei bine...
Acum câteva luni, doi paznici de la hipodrom au fost atacați
pe o străduță lăturalnică, cu încasările de la ghișeu pe o zi.
Făptașul a scăpat cu o sută de mii, dar poliția nu i-a dat de urmă
pentru că toți cei care plecau au fost scanați corporal.
- Și zici că tu ai făcut-o? - O parte, da.
La naiba! Frati-său... Frati-său lucrează la hipodrom.
- Fratele vitreg. - Tipul care l-a împușcat.
- Serios? Amărâtul de tine. - A fost ideea lui Bradley.
Voia să dea lovitura de ani buni. Agatha mi-a zis să mă feresc de el.
I-a dat în cărți. Și au ieșit chestii super nasoale.
Britt, trebuie să-l mutăm.
În fiecare seară supraveghea casierii numărând banii încasați.
Îi puneau în saci și le făceau vânt pe niște tobogane
către paznicii din tunele.
Și ți-a asigurat accesul în tunele?
Iar tu i-ai bătut pe paznici și ai luat banii.
Nu. Aici e șmecheria. În saci nu era niciun ban.
Bradley i-a înlocuit și-a ascuns suta de mii pe undeva.
Habar n-am unde e acum. N-am văzut vreo lețcaie.
De asta te-a turnat când cu jaful din La Mesa.
- Voia toată prada. - Hopa sus, uriașule. Să mergem.
Da, păstrează sticla. Să mergem. Pe aici. Bine.
Ne-ai da jumătatea ta ca să-ți dăm drumul?
Nu, dar v-aș da partea lui Bradley. N-o să aibă nevoie de ea.
Aici... Da, relaxează-te. Bine, uriașule. Acum leagă-l.
- De ce? - Ca să fii în siguranță.
Și e sexy.
- Ce părere ai? - Cred că mămica m-a iubit.
- Nu îl crezi? - Ba da.
Ai niște căcăreze de câine pe covor.
De ce nu duci javra la adăpost, s-o adopte altcineva?
Glumești? Katie m-ar ucide.
Potaia ar muri la adăpost, apoi ea mă va mătrăși pe mine.
Există adăposturi unde nu-s uciși sau ai putea...
Nu, n-aș putea.
M-am pricopsit cu potaia mea lingătoare de ouțe,
bășinoasă, pișăcioasă și cu asta basta.
Winston! Ce e, băiete? Ți-e foame?
Vrei să papi un șoricar? De ce e închis acolo?
Șeful nu mă lasă să-l iau aici și nu pot să-l las acasă
pentru că fostul soț mă amenință că o să-l fure înapoi.
Regret că lupta pentru custodie e la fel de crâncenă.
Cum zicea Shakespeare: "Despărțirea-i treabă grea."
- Cu ce vă pot ajuta? - Ne trebuie niște țoale.
Da. Le împrumutăm doar pentru câteva ore.
Orice am pregătit e al vostru. Vă trebuie ceva anume?
Ceva să ne amestecăm în mulțime, la hipodrom.
Mergem să vedem caii de curse.
- Chestia asta îmi dă mâncărimi. - Pentru că-i a unui bogătaș.
Pe aici.
Dle Denham! Bună ziua. Mulțumim pentru invitație.
- Ce căutați aici? - Am venit să vedem cursele de cai.
Cine crezi că va câștiga cursa a șaptea?
- Cu ce vă pot ajuta? - Fratele tău te salută.
Fratele vitreg.
Mai zice și: "De ce m-ai împușcat? Sunt fratele tău."
- Fratele vitreg. Unde este? - În siguranță. Legat.
M-a amenințat pe mine și familia mea. Mă apăram.
Da, da. Nu ne pasă. Vrem și noi să împușcăm un bănuț.
S-a dat startul cursei.
Montell ne-a oferit 50 de bătrâne ca să te mătrășim.
Dar nu știam dacă-i are și eram siguri că tu ne dai mai mult.
- Pentru ce? - Vrem jumătatea lui în avans.
- Jumătatea lui Montell din... - Suta de mii furată de voi.
- Nu știu despre ce vorbiți. - Ba știi.
Ai fost omul din interior în timpul jafului de acum câteva luni.
Ai păstrat suta de mii și ți-ai turnat fratele.
- Fratele vitreg. - Ne doare-n cot de asta.
Chiar nu ne pasă. Vrem doar să fim plătiți.
Dovediți că Montell nu mai este și primiți jumătatea lui din pradă.
Vrem jumătatea lui acum, în mână. Unde-s banii?
Nu sunt aici. Ne vom întâlni altundeva.
- Unde sunt? - Acasă la mine.
50 de mii de căciulă în mână și-l eliberăm pe fratele tău.
- Ce? - Ce Dumnezeu?
Ce anume din "Îți ținem fratele vitreg ostatic" nu ai înțeles?
- Idioților, ar trebui să-l ucideți. - Ați auzit?
- Ce? - Ați auzit?
Da, am auzit. Ai pariat pe calul greșit.
- Te rog, nu mai rânji fasolea. - Nu rânjeam.
Și doar pentru că am închis un caz nerezolvat de tine
la 24 de ore după ce mi-ai zis că nu mai sunt polițist,
nu înseamnă că am motiv să-ți fac în ciudă.
Știi că recompensa este pentru recuperarea banilor furați.
Nu primești nimic dacă nu...
În niciun caz nu poți zice că-ți fac acum în ciudă.
De ce nu mergi tu frumușel la Reynolds să întocmiți actele?
- Diseară primiți recompensa. - Mersi, Mark.
- Sigur, prietene. - Șmecherule, stai puțin.
- Știi pe unde-i fratele lui Denham? - Fratele vitreg?
Montell probabil că a ajuns deja prin Tijuana.
- V-ați distrat azi, nu? - A fost o zi bună.
Da. De când ești partenerul lui Hank?
- De câțiva ani. - Noi am fost parteneri cinci ani.
E un tip grozav.
Sincer, știu ce învârteai înainte să apară el,
așa că ăsta e un pas înainte.
- E grozav. - E mai mișto decât să muncești.
- Voi ați lăsat arma aia? - Poftim?
- Tu și Hank ați lăsat arma? - Nu, dle detectiv.
Recunosc, ești un prieten bun. Dar să știi că te va dezamăgi.
Poate că nu intenționat, dar o va face.
Dumnezeu mi-e martor că țin la el, dar știe doar să se distrugă singur.
Și când o face, toți sfârșesc răniți. Am cicatrici care o dovedesc.
Vreai să înveți să te ferești? Sună-mă.
Măi, cum-te-cheamă, jos! Nu tu, câinele.
- Vrei să... - Nu, încep să-l cam plac.
Nu vor să intru până nu se întorc ei, dar nu vreau să se-nvețe prost.
Când eram mic, aveam un câine cât el. L-am botezat "Biscuit".
L-au mâncat coioții. Nu-l prea placi, nu?
- De unde știi? - Nu i-ai pus niciun nume.
L-am luat ca să ne pregătim pentru un copil.
Dacă am un copil și-și face nevoile peste tot?
Dacă nu-mi place cum pute? O să-mi vină să-l ucid?
- Cum vreau să moară câinele ăsta. - E un câine, nu-i copilul tău.
L-ai adus acasă săptămâna trecută. Când o să ai un copil, va fi al tău.
Crede-mă.
Ce are patru degete, face dreptate și tocmai a câștigat 15 bătrâne?
Tipii ăștia!
- Doamne, cât te iubesc. - Mă bucur să te văd.
- Ce s-a întâmplat? - Sunt bine.
- Băieții ăștia! - Ia uite ce mi-au dat.
- Doamne! - Îl cheamă Biscuit.
Bună, micuțule Biscuit.
Mă gândeam c-o să te păzească cât e Montell în libertate.
Am făcut un târg. Îți dăm drumul și...
Nu jefuiesc niciun magazin de băuturi sau altceva un an de zile.
- Și dacă o mai faci, după aceea? - Fără armă.
- Mersi, amice. - Mersi.
Nu vreau să te bat la cap, dar prezența aia întunecată...
- Sunt sigur că e cățelușul ăla. - Cred că glumești. Nu era un câine.
- Ai grijă cum calci. - Doamne!
- Nu trage cu ochiul. - Unde suntem?
Dacă e vreun club de striptease, o să mă supăr rău.
- Bine. Deschide ochii. - Suntem la curățătorie.
Nu-i așa că e grozav? Stai să vezi.
- Salută-l pe Winston. - Nu se poate. Ce cățeluș cuminte!
Mă omoară gândul că nu-l păstrez, dar știu că-i este mai bine cu voi.
Scuze că n-am reușit să scot toate petele de sânge.
- Nu-i nimic. - Ăsta e câinele potrivit.
- E perfect. - Ce vrei să spui?
- Încă nici nu ne-am mutat. - Știu.
Orice e posibil. Încă n-am dat-o în bară cu nimic.
- Nici n-o vom face. - Mereu apare ceva.
Un tablou îți arată, peste șase luni, că ești în locul nepotrivit.
Dar acum... nu am de ce mă plânge.
- Cu o excepție. - Peretele?
Distruge armonia între sufragerie și bucătărie.
- Vreau să explodeze. Să dispară. - Cum poruncești.
Nu încă. Poate-i mai bine să existe un cusur.
Se zice că: "Perfecțiunea e inamica binelui."
- Bine. Ai descuiat singur. - Am păstrat cheia.
Ți-ai găsit cutia. În ea e tot ce am găsit și e al tău.
E ciudat să văd casa pustie.
Ca atunci când ne-am mutat, în urmă cu cinci ani și trei luni.
Venise un val de căldură.
Ce zici? Vrei să o faci? Cumperi casa?
Doar la asta m-am gândit toată ziua. M-am sfătuit și m-am hotărât.
Scuze.
Bună. Da. Acum sunt aici.
Putem?... Bine, și eu. Pa.
- Era cumva... - Da.
Ce spuneai?
Ești sigur?
Atunci... felicitări. Ești din nou mândrul proprietar al casei.
Mersi, Gretch.
- Mulțumesc. Ar trebui... - Bine.
Se pare că s-a dat o nouă lege, a "remușcărilor cumpărătorului".
Ai 72 de ore să te răzgândești. Depinde de tine.
Nu e definitiv, dacă nu faci schimbări structurale până sâmbătă.
Cumperi ce strici. Ne mai vedem, Hank.
Subtitrare de Felixuca Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro