Traducerea și adaptarea: Shadow & BMC
BOARDWALK EMPIRE sezonul 1 episodul 1
Haide, să mergem. Să mergem... Sunt o țintă vie aici.
Atunci mișcă-te. Haide.
Charlie.
Încarc-o.
Haide, haide!
Haide.
Aur lichid, amice. Asta e.
Haide, am terminat aici?
Băieți, mergem direct spre New York, așa că da aveți nevoie de baie,
mergeți acum. Nu?
Atunci să mergem.
Nenorocitule.
Stai așa. Încetinește.
Încă respiră.
La naiba cu el. Scoate-l de pe drum.
Mâinile sus!
Sus!
Ridicați naibii mâinile. Aruncați armele.
- Idiotule. - Am spus să le aruncați!
Și tu, grăsanule. Arunc-o!
Aruncă arma.
Știi a cui e marfa asta?
E al naibii de evident, nu?
"Laș, monstru, brută depravata,
prieten al hoților și al prostituatelor,
conștiința alterată de rom,
băutură, numele tău e delir."
Mâine ne vom trezi într-o nouă lume.
Iar în ajunul acestui eveniment monumental,
e plăcerea mea să vi-l prezint
pe stimabilul trezorier din Atlantic City,
onorabilul Enoch Thompson.
Dnă McGarry, vă mulțumim pentru emoționata poezie.
Îmi trimiteți și mie o copie?
Ce domn amabil.
Doamnelor.
În urmă cu mulți ani a fost un tânăr
care locuia în exact acest oraș.
Iarna anului '88, unii dintre voi vă amintiți,
un viscol de proporții biblice.
Familia a fost înghețată,
fără mâncare sau căldură.
Tatăl dispărut... Distrus de...
... alcool.
Așa că acest băiat
a fost nevoit...
Acest tânăr la o vârstă atât de fragedă,
să se întrețină pe el și familia sa.
În frig s-a aventurat,
ciorapi peticiți și înveliți în zdrențe,
foi de ziar sub haina mult prea subțire,
in timp ce se târâia prin zăpada până la piept,
înspre gară,
cu mâinile și genunchii însângerați
în căutare de resturi de cărbuni,
sperând la câțiva cartofi
căzuți dintr-un sac.
Negăsind niciunul,
a luat o mitralieră,
iar din disperare a ucis pentru a-i oferi familiei cina:
Trei șoareci care se ascundeau în cala unui vapor.
Îngrozitor, știu.
Însă familia a supraviețuit.
Iar micuțul?
Ei bine, acel micuț vă vorbește în această seară
de pe acest podium.
Prohibiția înseamnă dezvoltare.
Niciodată familiile nu vor mai rămâne fără tații lor,
răpuși de patima alcoolului.
Cât sunt de mândru
să trăiesc într-o țară,
care, cu voia Domnului, în sfârșit, anul acesta va acorda femeilor dreptul la vot.
Doamnelor, cu regret vă informez
că am fost chemat de urgență pentru probleme administrative
și nu voi putea rămâne la cină.
În încheiere, dați-mi voie să spun:
fără sprijinul neîncetat al unor femei cumsecade ca dvs,
bărbați ca mine...
...nu ar ajunge nicăieri.
Mulțumesc și Doamne ajută.
În șanțuri, o dată, am mâncat carne de șoarece.
Tocmai șoareci?
Prima regulă a politicii, puștiule:
Nu lăsa adevărul să strice o poveste bună.
Intrați, băieți! Nu vă sfiiți.
Faceți cunoștință cu cele mai de seamă domnițe.
Fără teamă, prieteni. Ce mai așteptați?
Încântătoare domnițe tocmai de la Paris...
Franța...
Tinere domnițe,
știu că sunt atracții pe care părinții voștri
și-ar dori să vi le prezinte, însă asta
nu e una dintre ele. Doamnelor, luați-li!
Ar fi trebuit să plece cu mult timp în urmă.
Nu vă temeți, băieți. Nu mușca...
Decât dacă vă doriți.
- Nucky, ce mai faci? - Nu așa bine ca tine, Wendell.
- Bună seara, Nucky. - Bună, ce mai faci?
- Cum o mai duci, Nucky? - Mă bucur să te văd.
Spune-mi că nu e adevărat, Joe.
Sfârșitul lumii!
În regulă, încetișor, băieți.
Am luat-o! Am luat-o! Aici.
- Vrei niște rachiu? - Vreau puțin gin... gin!
Mersi, asule.
- Fratele meu e aici? - Sus.
Toți sunt.
Am vrut să-l arestez, însă mai avea 24 de ore. Nu am putut.
Băieți, băieți, băieți...
Dle primar, prieteni,
membri ai Consiliului Local,
precum știți, în mai puțin de două ore
băutura va fi declarată ilegală prin decret
al distinșilor domni din Congresul țării noastre.
În cinstea acelor ignoranți și minunați ticăloși!
Fiți fără teamă că deși țara va fi lovită de "secetă",
sunt pe punctul de a finaliza niște tratative
care vor păstra Atlantic City la fel de ud precum un pește în apă.
La naiba, Nucky, ce glume proaste ai.
Fiecare vot contează, dle primar.
Un republican pur sânge.
Oportunitatea reprezentată de decretul Volstead nu doar ne bate la ușă, prieteni.
Ne-a intrat chiar in casă!
- O să cred când o să văd. - Fii serios, George,
o să fie ca și când prohibiția nici nu s-a întâmplat,
însă, printre altele... prețurile vor crește de 20 de ori.
Ce idiot va plati trei dolari pentru o băutură care costă 15 cenți?
- Tu. - Tu vei plăti 12 biștari
pentru o poșircă care nu valorează nimic.
Da, tu plătești. Tu plătești.
Știu.
Acum s-a... Acum s-a prins.
Numărul unu... avem un produs
- de care un bărbat are nevoie. - Da.
Mai mult, avem un produs care acum e ilegal.
- Poate interzic și fumatul. - Când un bărbat e în concediu,
crede-mă, va dori să bea. Va plăti oricât.
- Cum rămâne cu legea? - Legea? Eu sunt legea, Georgie.
Sau ești atât de ignorant încât ai crezut că sunt o muiere?
De fapt, nu e o simplă floare. Nu e o floare.
Îl dau afară chiar acum. Pleacă de aici.
- Agenții! - Sunteți arestați.
Agenții, controlorii prohibiției.
Agenții... nenorociții de controlori...
Hingheri cu insigne.
Cu tot respectul pentru hingheri.
Deci, ca și șefi de district, fiecare veți fi responsabil
să strângeți comenzile
din restauratele sau hotelurile dvs, orice ați avea.
Acele comenzi vor fi revizuite de către fratele meu și oamenii săi,
care vor superviza livrările.
Și acum să vorbim despre schimbările de personal.
- Vi-l amintiți pe Jimmy Darmody? - Bine ai revenit, puștiule!
- Bun venit acasă, Jimmy. - Bine ai revenit, puștiule.
- Mă bucur să te văd. - Am auzit că le-ai făcut vita un iad.
- Așa am făcut. - Așa a făcut.
Iar acum că a făcut lumea mai sigură pentru democrație...
S-a întors să ne ajute și pe noi.
În trei zile, Paddy Ryan preia controlul
ca și funcționar șef al districtului patru.
Jimmy va fi omul lui Pat in această vineri.
- Bun băiat. - Irlandezule.
- Felicitări, irlandezule. - Domnilor, e o onoare...
- Paddy Ryan... un om de treabă. - Atenție, dle primar,
puștiul ăsta îți lua locul într-o bună zi.
Mi-l poate lua chiar acum dacă vrea.
- Mai lasă-l, dle primar. - Bun venit alături de noi, irlandezule.
Zece, nouă, opt,
șapte, șase, cinci,
patru, trei, doi,
unu.
Prohibiție!
Unde pleci?
- Ce te roade? - Nimic. Nu știu.
- Stomacul. - Ia un medicament.
- Ia te uită ce porcărie. - James.
Nu, pune-o în gură.
Dempsey... "campionul nu s-a ferit de război.
Își explică situația în război."
- Și ce a spus? - Nu știu. Și-a sprijinit mama.
- Aiurea. - N-ar fi scris de nu era adevărat.
Trezește-te, Ange. E un fel de constrângere.
Crezi că cineva ar refuza o asemenea oportunitate
pentru a lupta în război?
Ce e? De ce mă privești așa?
Princeton nu a fost tocmai titlul mondial, Angela.
Te-ai mă gândit?
Aș avea 25 de ani la absolvire... aproape 26.
- Aș putea să muncesc. - Și ce să faci?
Să pictezi?
Și cum rămâne cu micuțul de aici?
- Unde pleci? - Ia loc, mănâncă.
Nu, nu, haide. Trebuie să mănânci terciul ăsta.
- Haide, sus. - Da.
Bea-ți laptele. Încă o gură.
Știi, ai putea învăța multe dacă ai lucra pentru Ryan.
- Sunt gata ouăle? - Ai răbdare!
Mama ta e dusă dacă crede că o să lucrez pentru un țicnit ca Ryan.
- Ryan e un țicnit. - Ryan chiar e un țicnit.
Nu mai spune așa.
- Mi-am băut tot laptele. - Bine.
Și ce o să faci?
O să vorbesc cu Nucky.
Nu știu, doi ani în care am omorât nemțălăi
nu prea te pregătesc pentru altceva.
Ca și agenți ai prohibiției,
reprezentați tot ce are mai bun America de oferit...
Prima linie de apărare în războiul împotriva băuturilor ilegale.
Bărbați de încredere,
centurioni ai vremurilor moderne,
de neclintit în luptă și incoruptibili
ca și caracter.
Ridicați mâna dreaptă.
- Eu... - Eu...
Spuneți-vă numele...
- Jur cu solemnitate... - Jur cu solemnitate...
Să susțin legile din Constituția Statelor Unite...
Să dezrădăcinez infracționalitatea sub orice formă...
Și să aplic legile cu toată vigoarea...
Nuck.
Nucky.
Cât e ceasul?
2:30.
- Nucky, te-ai trezit? - Care dracu` e problema?
O doamnă te aștepta. Te așteaptă de mai bine de o oră.
Spune că e urgent. E însărcinată.
Poftim?
- Ai cunoscut-o seara trecută. - Seara trecută?
Te-a văzut vorbind sau ceva.
Oh, la liga de control.
De ce nu ai spus așa?
- Tocmai am spus. - "O femeie gravidă vrea să te vadă"...
M-a făcut să-mi curgă sânge din nas.
Eu... niciodată...
Îmi pare rău. Niciodată...
Între... Întrerupe...
Plec...
Domnilor, bine ați venit la Brighton.
La etaj e tare drăguț, nu?
Vreau să pot privi apă.
Fiți fără teamă, toate camerele au vedere la ocean.
- Băieți. - Dle Torrio.
Rothstein. Vezi, ți-am zis că o să vină.
Marele Jim Colosimo, Arnold Rothstein,
și Charlie Luciano.
Charlie, ce mai faci?
Cum merge treaba?
Haide.
Trebuie să veniți pe aici.
David, scuze pentru întârziere.
Spune-i lui Nucky că nu am toată ziua liberă.
Dna Schroeder dorește să intre.
Te rog, ia loc.
Pot să-ți ofer un ceai?
- Mulțumesc, nu e nevoie. - Nu e niciun deranj.
- Ați mâncat? - Mulțumesc, nu.
Adică da, am mâncat.
Am mâncat, însă...
Bine, relaxează-te.
- Gata cu întâlnirile. - Ja.
Se simte cumva vechiul accent în vocea ta?
Soțul meu spune că vorbesc ca un imigrant.
Cu toții suntem niște imigranți, nu-i așa?
Spune-mi cum te pot ajuta.
În primul rând, domnule...
Niciodată...
Însă când te-am auzit vorbind, eu...
Încetișor...
Să-mi fie cu iertare.
Soțul meu,
are o slăbiciune pentru jocurile de noroc.
De asemenea, la ocazii consumă alcool.
E primul dvs copil?
Al treilea.
Mai avem o fată și un băiat.
Dvs aveți copii, dle Thompson?
Îmi cer scuze.
Am fost mult prea directă.
Deloc. Nu am.
Soția mi-a murit de tuberculoză.
Îmi pare rău.
Era tare drăguță.
Așa e.
Hei, Nucky?
- Plec. - Sunt într-o ședință.
Nu, te rog, eu...
Nu, dna Schroeder, Lucy Danziger.
Bună.
Bună...
O să ne vedem mai târziu?
O să păstrăm legătura.
- Îmi pare rău. Eu... - Nu.
- Eu... Ea e... - Ea e...
Soțul tău lucrează?
E ajutor de brutar.
Însă acum cu iarna și până la începerea sezonului,
și copiii fără ghetuțe, eu...
Povestea dvs m-a emoționat.
Ați putea să-i oferiți ceva de lucru, dle?
Așa cum ați spus... până la începerea sezonului.
Însă...
Asta ar trebui să vă ajute să treceți peste iarnă.
Nu caut milă.
Eu insist.
Nu știu ce să spun, cum să vă mulțumesc.
Aș fi onorată să-mi numesc copilul după dvs.
Enoch?
Nu se poate să fiți atât de nemiloasă.
Jimmy?
- Ai grijă ca dna Schroeder ajunge acasă. - Pot să merg pe jos, mulțumesc.
Nu, nu, nu sunteți în condiția să mergeți pe jos.
- Mulțumesc, dle Thompson. - Cu plăcere.
Mă scuzați.
Prietenii tăi din Chicago s-au cazat. Și găștile din New York.
- Deci, suntem pregătiți pentru diseară? - 8:00, The Traymore.
- Bun. - Nuck, speram să-ți spun ceva...
Condu-o pe ea apoi ne întâlnim la debarcader.
- E mai bine să mă lași aici. - Ce-ai spus?
- Te rog, mă poți lăsa aici? - Chiar aici?
- Bine. - Mulțumesc.
- Pot să te ajut să intri? - Mă descurc.
- Sigur? - Mulțumesc.
- Unde ai fost? - Am fost...
Treci în casă.
Cine naiba mai e și ăsta?
Adunați-vă și priviți, doamnelor și domnilor,
captura zilei! Căci Neptun vă oferă
comorile din regatul său acvatic:
bibanul, țiparul, crabul albastru,
scrumbia și plătica...
Nucky.
Bill McCoy, în carne și oase.
- Ai fost prin nord, recent? - Ce interesant...
Tocmai m-am întors... am cumpărat suveniruri.
Anumite lucruri nu le mai găsești acasă.
Un transport ajunge mâine noapte.
Whisky canadian, direct din distilerie.
500 de lăzi la o sută de biștari fiecare.
- Ce cifre drăguțe. - Face ca aritmetica să fie mai ușoară.
- La urma urmei, sunt un simplu pescar. - Nu mai ești.
"A luat pâinea și peștele,
și-a privit discipolii și a spus:
băga-mi-aș, ne apucăm de afaceri cu whisky"
Cât costă tot ce ai?
E un oraș mare, Billy Boy, o mulțime de oameni însetați.
40 de mii.
35 și o facem o dată pe săptămână.
Cât vine pentru o singură ladă?
Mult mai mult decât plătești tu. Asta e sigur.
Ne înțelegem sau nu?
- Pungașule. - Fratele meu o să-ți comunice detaliile.
Unde pleci? Am crezut că bem ceva.
Deja am ce mi-am dorit. Despre ce naiba să mai vorbim?
Nucky...
- In legătură cu chestia aceea. - Care chestie?
- Chestia despre care voiam să vorbim. - Stai să-mi iau țigări.
Nucky Thompson e aici.
Dle Thompson, ce onoare.
A fost un om cumsecade. Condoleanțele mele.
Nici nu am știu că l-ați cunoscut pe soțul meu.
Desigur. A fost un om de treabă. Doar luna trecută am vorbit.
Însă laringectomia...
Băieți, faceți cunoștință cu soția.
Nu prea are personalitate,
însă nu răspunde înapoi nimănui.
Ce s-a întâmplat, puștiule? N-ai mai văzut niciun cadavru?
Am văzut câteva.
Nu prea am timp, Mickey. Ce ai vrut să-mi arăți?
Cam atât cu bunătățurile.
Fabrica mea, domnilor.
- Ditamai operațiunea. - Zece lustragii,
două schimburi, 24 de ore pe zi...
Trebuie să vă imaginați că scoatem 2000 de lăzi pe săptămână.
Și asta e doar pentru început.
- Nimic din toate astea nu e adevărat? - Nici măcar o dată nu și-au dat seama.
O parte e adevărată, opt părți sunt apă.
O încălzești, o lași să se răcească apoi adaugi alcoolul.
- De unde îți iei alcoolul? - Cartofi.
Îi lași să fermenteze. Nu miroase prea bine,
însă în comparație cu un mort, e o adevărată încântare.
După ce adaugi alcoolul,
adaugi colorantul din caramel, uleiul de secară,
burbonul... depinde ce vrei.
- Poți să faci și scotch? - Evident.
Trebuie doar să adaugi carbonil pentru mărgeluțe.
- Asta ce e? - Bulele.
Cu cât e mai calitativ,
cu atât are mai multe mărgeluțe.
Haide, până la fund.
- Ce naiba e în rahatul ăsta? - Carbonil, așa cum am spus.
Aldehidă formică.
- Aldehidă formică? - Hei, hei, hei, hei!
- Ce faci? - Dobitocule!
Ce naiba e cu tine? Afară!
Acum! Dispari!
Jimmy, afară!
- European prost. - A fost doar o glumă, bine?
- Da, ești cel mai adevărat. - Terminați cu înjurăturile rasiste.
- Acum mă cheamă Doyle. - Ce?
L-am schimbat. Nu mai sunt Mickey Cusick.
- Cine te urmărește? - Nimeni.
- Atunci de ce Doyle? - Sună mai bine, atâta tot.
Un trandafir între toate numele.
Asta ce vrea să însemne?
Citește naibii o carte.
- Nu ești sănătos? - N-ai băut tu rahatul ăla, ci eu.
- Încă mai respiri, nu? - Da, și el.
Asta e problema... Încă mai respiră.
- Face parte din operațiunea mea, puștiule. - N-ai nevoie de el.
Tu de unde știi?
Ce ai? Și nu-mi spune că e stomacul.
Vrei să știi ce am? Sincer?
- Da. - Paddy Ryan.
Chiar vrei să lucrez pentru Mick?
Ai prefera să fii șoferul meu?
Normal că nu, Nuck. Doar că...
îl faci pe Ryan funcționar? Sunt mult mai bun ca el.
Ia uitați-l pe Bonnie prințul Charlie.
Haide, Nuck, erai asistentul șerifului când erai de vârsta mea.
Și cu opt ani înainte n-am făcut altceva decât să mă dau bine pe lângă comandant.
Eu mă dau bine pe lângă tine de când aveam 12 ani!
Dar ultimii trei ani?
Am vrut să-mi apăr țara.
Și aproape că ai murit.
Te-ai gândit ce părere ar avea prietena ta?
- Fiul tău? - Dacă ăsta îmi era destinul...
Și vrea să intre în politică.
Știi cine mor pentru țara, puștiule? Țăranii, aia.
Acum am ajuns acasă, Nuck.
- Ce zici? - Dacă terminai școala,
tu ai fi primit locul, nu Ryan.
Deci mă pedepsești. Nu-i așa?
- Mă pedepsești. - Îți spun să o iei mai ușor.
Să observi împrejurimile. Ești acasă de o lună sau cât?
Nucky, nu mai sunt puștiul care a plecat.
Am văzut chestii.
- Am văzut chestii. - Cum de mai ești la fermă?
- Vorbesc serios. - Știu.
Bine, uite,
poftim 1,000 de dolari. Du-te și cumpără-ți un costum.
Nu vreau banii tăi!
Îți dă unu o mie și-l trimiți la plimbare?
Ești un fraier, puștiule.
Nucky, tot ce vreau e o șansă.
Aici e America, nu? Cine te oprește?
Hai, să mergem.
- Una pentru tine. - Două!
- Și două. - Două porții de supă.
Și una pentru tine.
Mașina?
Mai spune-mi o dată cum de ai
fost plimbată cu șoferul prin oraș.
Ți-am zis.
Treceam pe lângă biserica când mi s-a făcut rău.
Dl. Thompson m-a văzut
și m-a trimis cu șoferul lui acasă.
Vino.
Ai puțină febră.
Te simți mai bine acum, nu?
Da.
Și asta?
Cum de a ajuns asta sub saltea?
- Mamă. - Sunt banii copiilor.
Contează?! De unde-i ai?
Nu contează de unde îi am.
Te-ai prostituat?
Curvă!
- Dă-mi banii! - Nu, stai jos
și primește cureaua.
- Mănâncă. - Vreau la mama!
Mănâncă!
Mulțumesc.
Ei sunt.
Domnilor.
Enoch Thompson.
Bine.
- Marele Jim Colosimo. - Dl. Thompasoni.
- Mă bucur să vă văd. - Îmi pare bine.
Intră. Dacă vă întoarceți în iulie,
la piscină au festivalul nimfei mării.
- Festivalul Nimfelor? - Pentru asta să vii.
- Le-am prins. - Ca sirenele.
16 Ianuarie, e 20:03.
Johnny Torrio se întâlnește cu Nucky Thompson.
- Care-i Torrio? - Haina gri.
"Haina gri."
Avem ceva despre Rothstein. A intrat cu Luciano.
Celălalt e Marele Jim Colosimo.
- Poftim? - Cel cu pălărie.
- Cu ce? - Cu pălărie.
Nu contează. A plecat.
- Ăsta cine e? - Cine?
- Cel în costum maro. - E portarul.
- Cine? - Managerul, lucrează aici.
Cel cu cravată roșie e marele Jim?
Ți se pare ție că e mare ăla?
- Poftim? - E Arnold Rothstein.
Deci nu e Colosimo?
- Arnold Rothstein. - Și Nucky Luciano.
- Lucky! - Poftim?
Lucky Luciano, Nucky Thompson.
Și cine-i Colosimo?
Unu se duce la audierea de divorț. Judecătorul zice
"Am decis să îi dau soției dvs 25 de dolari pe săptămână."
Tipu' spune:" Frumos din partea dvs,
O să-i trimit și eu câteva scoici ocazional.
- Scoici? - Bani.
Scoici, bani, plăcinte.
Bani, plăcinte?
Ar trebui să adaugi și un homar ceva.
Nu!
Nu, nu mai vreau.
Ești un cetățean model, nu?
Nu, nu beau. Nu mă ating.
- E la categoria ușoară. - Vreau să fiu lucid la mese.
Da, lucid, așa câștiga el.
Anul trecut a luat 2 milioane la campionatul mondial, nu?
- Două milioane. - Și îi spun lui norocos.
De ce crezi că stau lângă el?
Ai ceva discuri cu Caruso?
- Enrico Caruso? - E bun.
- Caruso, nu? - Du-te și pune.
- Pune, nu? - Spune-le băieților.
E muzica de înmormântare aici.
Cum e mâncarea, băieți?
- Bună. - Delicioasă.
E cea mai bună, nu?
- Să vii și la restaurantul meu, da? - Sigur.
Mă port bine cu tine, da? Dacă îți place să mănânci, mănânci.
Dacă nu-ți place să mănânci...
Cui nu-i place să mănânce?
Chicago e un oraș frumos.
Nu e ca New York.
New York nu mai e New York cu prohibiția.
Va fi dacă vreau eu.
Nu ăsta e motivul pentru care ne-am strâns aici?
Conform noilor informații
cred că ar fi în interesul tuturor să ne întâlnim.
Tocmai din Chicago, din mărinimia lui.
Când spun în interesul tuturor mă refer și la al meu.
N-am venit aici pentru pastasciutta.
Voi aștepta o taxă.
Bineînțeles.
Pe lângă firmele lor, domnii Rothstein și Luciano
au multe acțiuni la cabaretul din New York.
Și un bărbat ca dvs
cu influențe politice și cunoștințe trecătoare
în domeniul navigației din oceanul Atlantic...
Johnny, vorbește engleza.
Salvatore...
... afacere mare.
Și care-i diferența?
Continuă cu ce voiai să faci.
Ne aranjezi sau nu?
Luăm act putem până la 2,000 de cutii pe lună.
Pentru început.
Voi tinerii...
nu apreciați deloc arta conversației.
Bine, da, trebuie să ajung la baie.
Îmi cer scuze.
Ambiția poate fi interpretată uneori ca nerăbdare.
Și ca trufie.
Am un prieten... judecător.
Nunta fiicei lui e peste o săptămână.
Mi-ar plăcea să-l pot găzdui, împreună cu cei 700 de invitați ai săi.
Nu ți-ai făcut rezerve?
Am vândut tot. Sunt în impas.
Am un transport care vine mâine.
500 de lăzi de "Canadian Club".
Inițial, aveam de gând să le țin pentru mine, dar având în vedere
că mi-ar plăcea să încep cu dreptul relația noastră, ce-ar fi să le iei tu?
- Cât costă? - 60 de miare pentru tot transportul.
Dar folosești oamenii tăi pentru descărcare.
Trimite-mi detaliile, vom achita mâine.
S-a făcut.
Bine, domnilor...
- Salut! - Salut!
Noroc!
Am fost odată în Chicago.
- Bune fripturi! - Totul e în regulă.
Un pic de frig, dar așa e și în Brooklyn.
Te înveți, presupun.
În vara lui 1917, am trecut pe acolo în drum spre Bază Militară Grant.
Infanterist?
Și eu la fel. "Batalionul Pierdut".
Nu mai spune!
- Dar tu? Ai avut parte de ceva acțiune? - Puțin.
Am încasat niște șrapnel de la grenadă unui neamț.
- Am stat opt luni în spital. - Iisuse!
Auzi, să te întreb ceva.
Un tip ca Rothstein, câți bani are unul ca el?
Ca el? Zece milioane, pe puțin.
- Pe bune? - E cât se poate de tare.
Iisuse, Luciano stă pe jumătate de milion.
Știu sigur asta. Am o afacere în Park Avenue.
Se câștigă așa de mult la jocuri de cărăi?
Cărăi, furturi...
E și un traficant de droguri al naibii de bun.
Acu' câțiva ani, a făcut șase luni pentru comerț cu heroină.
Dar a făcut doar șase luni?
Da, a cumpărat un judecător.
Aha...
Iisuse, jumătate de milion de dolari... îți dai seama?
Câți ani... e cam de vârsta noastră?
22, poate 23.
Și voi veți intra în afacerea cu băutură?
Colssimo zice că nu. Prea mare pericolul din partea poliției.
Zice că sunt destui bani în bordeiele noastre.
Dar tu nu ești de acord?
Eu sunt bruta lui Johnny. Cine dă doi bani pe ce cred eu?
- Da... - Dacă dai de belea, nu mă suna.
Îl suni pe fratele meu. Și ai face bine să...
Pur și simplu întreabă de Lolly. Te va aștepta.
Ți-aș ura "noroc", dar se pare că n-ai nevoie de el.
- Norocul ni-l facem noi. - Asta cam așa e.
Mă bucur că am vorbit...
- Și mie. - Jimmy Darmody.
- Al Capone. - Bine, Al.
Dle Thompson, îți mulțumesc foarte, foarte mult.
Homarii sunt delicioși. Tu ai achitat nota. Sunt un om fericit.
Data viitoare, venim noi la localul tău și plătești tu.
- Oricând. - Tu o să plătești.
Era o glumă, da.
- Încă o dată, mulțumesc! O încântare! - Când vii în Chicago, fac eu cinste.
Bine...
- Jimmy, încetează odată. - Dar, știi...
E o glumă. Americanilor le place să glumească.
- Ușurel, campionule! - Cumpără-mi bomboane!
Fără bomboane. Arată ca Arbuckle Jr. Grăsanul.
Nu, dragule!
- Pe aici, dragule! - Vino aici!
- Pe aici. - Vino aici, Tommy.
- Stai cu tati. - Vino aici.
- Poate ar trebui să facem o poză. - Nu, n-am chef azi.
James Darmody? Doamnă...
- Eu sunt. - Agent special van Alden, de la Fisc.
- Vă pot ajuta? - Poate.
- Vii cu mine, te rog? - Jimmy...
E în regulă, dragă. Du-te acasă.
Despre ce e vorba?
Va fi bine. Ne vedem acasă.
Mulțumesc, dnă.
Decorat în război, bătălia de la Saint...
- Cum se pronunță? - Mihiel.
Mi se pare că ești un bărbat de succes.
Mă descurc.
Ai fost și la facultate... Princeton.
Pentru o vreme.
Am probleme sau ceva de genul ăsta?
Ai mustrări de conștiință?
Îmi spui, te rog, cum de o persoană de carieră ca tine
lucrează pentru un bandit ca Thompson?
Doar nu vreți ca dl Thompson să fie un stâlp al comunității noastre.
Lasă vrăjeala! Știm totul despre el și mica lui zonă de control.
Frauda electorală, mita...
Nimic din astea nu ne interesează.
- Ce vă interesează? - Băutura...
Importul ilegal și producerea de băutură.
Ce-ai spune să vii să lucrezi pentru Fisc?
- Am un picior bolnav. - Am zis eu că n-ai?
Ai o soție, un băiat mic acasă.
E o profesie onorabilă, James,
cu mari posibilități de avansare.
E o ocupație în slujba lui Dumnezeu.
Pot lua și eu o țigară?
- Dă-i un foc. - Sigur.
Mergi la biserică, nu-i așa, dle Darmody?
Da, sigur.
Păi, atunci... știi, nu?
Da... Ce? Ce să știu?
- Dii, cowboy! - Lucy, încetează... nu mai spune așa!
Haide, tati!
- Dii, cowboy! - Lucy, încetează!
- Ce să încetez? - Prostia asta cu cowboy-ul.
- Îmi abate atenția. - Bine, Nucky, haide!
Da!
Ce e?!
Am auzit țipete. Ai pățit ceva?
Pot intra?
- Nu! Ce vrei? - Steinman e la telefon.
Iisuse...
- Ce? - Bine!
Mereu ne întrerupe!
Iisuse, Louise!
Ce?
Țipete? Ne-o trăgeam, Eddie!
Ne-o trăgeam!
- Alo? - Sunt Lolly.
Ascultă, îl știi pe prietenul tău din New York, finanțatorul?
- Tocmai ne-a făcut de 90 de miare. - Ce?!
Joacă de 16 ore și nu se oprește.
N-avem atâția bani în momentul de față, Nuck.
Bine, vin imediat.
- Eddie! - Da?
- Spune-i lui Jimmy să aducă mașina. - Jimmy e bolnav, și-a luat liber.
Ticălosul naibii!
- Lucy, deschide ușa! - Nu!
Haide, iubito, tre' să mă-mbrac!
Nici nu mă gândesc!
Du-te să-ți petreci timpul cu Eddie. E clar că el e mai important decât mine.
Eu...
Nu, nu e mai important decât tine.
Dar Arnold Rothstein și 90.0000 de dolari sunt mai importanți!
- Deschide naibii ușa! - Nu!
De ce nu te duci să pierzi vremea cu el?
Sparge ușa! Da, da!
Te rog, Lucy, e foarte important pentru Eddie să intre.
- Deschide... - Deschide dracului ușa!
- Unde e? - Mănâncă cu italianul.
N-am vrut să spun nimic, dar Rothstein ăsta e un trișor.
Pe bune, dacă era vorba de altcineva, ar fi fost găsit mort pe o străduță.
- Asta e, că nu e oricine. - De aceea am sunat.
Voi n-ați auzit de somn?
Cine poate dormi cu atâtea senzații tari?
Am auzit c-ai avut mână bună.
Norocul n-are nicio legătură.
Vrea să spună că sunt un jucător priceput.
- Așa am auzit. - Și?
De aceea se dorește să nu mai joc?
Nu e vorba de asta. E un cazinou mic.
În clipa de față, nu putem suporta câștigul tău.
Sunt de acord să-mi rămâi dator.
Ce-ar fi mai întâi să ne cunoaștem mai bine?
Nu cred că-mi place ce aud.
Poate că n-ar trebui să asculți ce vorbesc oamenii mari.
- Ce-ai zis? - Charlie, stai jos.
Charlie... Charlie.
Până acum, îmi datorezi...
...93 de miare.
Scăzând 60 pentru transportul din seara asta, rămân 33.
Înseamnă că mai poți juca.
Nu pariez acolo unde nu sunt binevenit.
Regret că așa simți.
Achită-i!
Thompson, nu?
Am auzit că o știi pe soția mea.
- Poftim? - Soția mea...
Margaret... ai dus-o cu mașina acasă.
- De unde ai luat banii ăia? - Ce te interesează pe tine?
Banii ăia aparțin soției tale.
Deci tu ai fost ăla care i i-a dat.
Ține, ticălosule! Oricum, câștig.
Dă-l naibii afară!
Așadar, am discutat regulile la vestiar.
Vreau o luptă cinstită. Fără țineri, fără lovituri sub centură,
vă despărțiți când vă spun eu. Acum atingeți-vă mănușile și boxați!
Arde-l! Dă-i să moară!
Ține dreapta sus! Dă-i, pocnește-l!
Să fiu în locul tău, aș paria pe pitic.
- Ce faci aici? - Îmi plac luptele.
Pentru ce altceva?
Cât de multe știi despre transportul ăsta
care vine diseară pentru Rothstein?
Vă spun eu, pentru un tip arătos cum sunt eu, de fete cuminți voi avea parte.
Nu mă deranjează fetele cuminți,
mai ales când sunt proaste. Ador fetele proaste.
Iubita mea e așa de proastă,
încât crede că ora de vară e o oră caniculară.
Iubita mea e așa de proastă, încât crede că
ciocanul de lipit e pentru lipit cuie.
E adevărat! Mulțumesc, mulțumesc.
Au prins glumele mai bine decât la amiază. Sunteți un public minunat.
Iubita mea e așa de proastă,
încât crede că "iceberg"-"ghețar" e un nume în idiș.
Iubita mea e așa de proastă, că a încercat să cumpere ceapă de la ceaprăzar.
- Haideți, să mergem! - Așa e cum vă spun.
Îl tot bătea la cap să-i dea ceapă. Să vă mai spun ceva despre iubita mea:
era așa de proastă, că, până la urmă, au trebuit să dea foc la școală,
ca s-o scoată din clasa a II a.
Au lăsat-o să pozeze pentru cursul de fotografie,
dar Doamne, ce cuminte era!
Ați auzit de papuci de crocodil?
A avut ea o pereche... care se asorta cu tenul!
Am dus-o la Grădina Zoologică.
Zău, îngrijitorul mi-a mulțumit c-am adus-o înapoi.
Adorabilă familie, totuși... O fată foarte de treabă.
Adorabilă familie. Bietul ei tată a murit din cauza problemelor cu gâtul...
L-au spânzurat.
Bietul ei frate, bun băiat, dar și el s-a dus.
Pentru bună purtare, ar putea reveni cam în zece ani.
Lucra într-o bancă, dar indiferent cât de mult te place șefu',
nu poți lucra într-o bancă și să duci acasă mostre.
Nu!
Acum e destul de clar, nu-i așa?
Ia-le armele!
Sunteți ca și morți! Ca și morți!
- Toți! - Ține-ți fleanca!
Ușurel, nu vă aprindeți!
- Ce s-a auzit? - Ce?
Asta!
E vântul, ce naiba! Calmează-te!
În pădure... prindeți-l!
Vino aici, ticălosule!
Ce...?!
Darmody! Jimmy!
- L-ai găsit? - Da.
- Ce naiba a fost? - Căprioarele naibii!
Haide, în mașină! Haide, pleacă!
Haideți, să mergem! Valea!
Mi-ar plăcea să mă mărit într-o bună zi.
Îmi cer mii de scuze. Mă scuzați o clipă...
- Mereu vorbește la telefon. - Alo!
- Eu sunt. - Ce?!
Eu sunt. Avem o problemă.
Bine, vin imediat.
Băieți, băieți, nu există suspecți sau arestări.
- Câte cadrave au fost găsite? - Nu s-a confirmat nimic până acum.
Imediat ce vom afla ceva, vom da o declarație oficială.
Patru cadavre, sânge peste tot.
Parcă a fost un pluton de execuție.
Nici urmă de camion?
Într-un afurisit de an electoral!
- S-au băgat federalii? - Nu.
Totul e in regulă la morgă.
Cusick cred că face un atac cerebral.
Știi că tâmpitul și-a schimbat numele în Doyle?
Nu întreba.
Știi, chestia ciudată e ca
în același timp în care federalii îl controlează pe Mickey,
rahatul ăsta
are loc la cinci kilometri.
Asta da coincidență.
Vrei să o spui tu sau o spun eu?
Poate că Rothstein a pus totul la cale.
Bun, cine mai știa despre transport?
Jimmy?
Care dintr-o dată a dispărut în mod misterios.
Bine, adu-l aici
Bună, Ange, Îmi pare rău. Știu că e târziu.
Jimmy e aici?
Nu, nu l-am văzut de câteva ore.
Am crezut că e la serviciu.
Scuze pentru deranj. Când vine acasă,
spune-i că Nucky îl caută.
Acum chiar sunt îngrijorată.
Probabil s-a întâlnit cu un prieten... un prieten din război poate.
Crezi că are vreo legătură
cu cei care l-au ridicat?
Pardon?
Nu comentez.
Trebuie să încetezi să mai suni!
Nenorociți de reporteri.
Dacă vor o declarație, spune-le să-l caute pe primar.
Nici măcar reporterii nu sunt atât de idioți.
Le dau mai târziu o declarație.
Nu pot sa trec peste. Nu are nicio logică.
- Nu? - Haide, Eli... Jimmy?
Le dă federalilor morga...
... și îi induce în eroare.
Între timp el își executa misiunea.
- Nu cum, de ce? - De ce? Pentru că e lacom.
Probabil și gelos. Așa sunt oamenii, Nucky.
Arnold Rothstein.
Îmi pare rău, dl Thompson nu e disponibil.
I-ar face plăcere dacă ați reveni cu un telefon.
- Unde pleci? - Să iau puțin aer.
Dle Thompson, tocmai voiam să vă fac o vizită.
Îmi pare rău, întârzii la o întâlnire.
Doar voiam să las asta.
Sunt în drum spre spital.
- Nimic serios, sper? - Unul dintre membri noștri...
dna Schroeder... A suferit un accident.
Și-a pierdut copilul.
Ce fel de accident?
Nu prea am voie să spun.
Commodore?
Dl Nucky vrea să te vadă.
Trimite-l înăuntru, ce mai aștepți?
O adevărată furtună de rahat ai în palme, dle trezorier.
Bună dimineața și ție.
Cadavrele acelea din pădure
bănuiesc că aparțin prietenului nostru din New York?
Oamenii lui Rothstein.
Nu înțeleg de ce te-ai implicat.
Ba da!
A fost o favoare pentru Chicago.
Asta și previziunile financiare ale lui Rothstein au fost adevrate.
Până ce ți-a tras-o în fund.
Al naibii Rosenstein.
De Henry Ford.
Problemele mele depășesc lumea finanțelor.
Ce noapte aiurea.
Astăzi se implinesc șapte ani.
Mabel.
Tocmai intrasem la închisoare.
Îmi fiecare zi îmi amintesc, asta e sigur.
Poate îi e mai bine așa.
Federalii vor fi călare pe situație.
Nu-mi permit cadavre pe marginea drumului. Nu e bine... pentru afaceri.
Trebuie să le dai pe cineva.
Lasă-i să aresteze pe cineva.
E Jimmy.
Pleacă... Asta?!
M-a lăsat să-i țin valiza.
Ce nenorocit.
Nu-l credeam în stare de așa ceva.
Jimmy?
Al naibii, Jimmy.
Nucky.
Nuck!
- Te primesc aici, îți dau serviciu... - Nucky, asculta...
... și așa mă răsplătești?!
Noaptea trecută nu trebuia să se întâmple așa, Nuck.
Spune-i asta lui Rothstein și o să-ți taie boașele.
Totul se va rezolva, îți promit.
Ești chiar atât de prost?
Nu-ți dai seama cât de mult te-ai afundat în toate astea?
- Știu că e rău... - Nu ți-am spus să o lași mai moale?!
Am încercat să-ți dau bani. Am încercat...
Am încercat să-ți spun că nu mai sunt un puști!
Să ucizi și să dai foc?
- Asta te face bărbat? - Nu.
Ești isteț, puștiule.
Aveai un viitor.
Încă mai am un viitor... Amândoi avem.
Războiul, Nuck, lucrurile pe care le-am făcut acolo...
Luni întregi trăiești într-un șanț.
Uciderile, mirosul morții...
Nucky, nu sunt decât un criminal.
Știi de câte ori am depășit măsura?
Mi-au spus că sunt un erou. Adevărul e
nu-mi mai păsa.
Nu-mi păsa.
Acum ești acasă.
- Ai o familie. - O să ajung în iad, Nuck.
- Termină. - Ba da.
- Ba nu. - Am 22 de ani.
Văd bărbați ca ticălosul de Luciano cu costume simandicoase și diamante...
- Așa ceva îți dorești? - Asta îți dorești tu!
Așa ceva... Așa ceva ne dorim cu toții.
Cel puțin, eu am priceperea să o fac.
Ar fi o prostie din partea ta să mă subestimezi, James.
Aș putea să te ucid.
Da, însă nu o vei face.
Uite ce e, nu mai poți fi jumătate de gangster, Nucky.
Nu mai poți.
Dă-mi voie să te ajut.
Ce naiba e asta?
E partea ta pentru seara trecută.
Nu am cerut așa ceva.
Nici nu era nevoie.
Dle, trebuie să veniți cu noi.
Ce faci?
- Ce faceți? - Intră!
Dle!
Faceți o greșeală. Faceți o greșeală.
- Ai aurul? - Ești serios?
Departamentul Șerifului din Atlantic City a delarat
ca un cadavru prins în plasa un pescar în această după amiază
e al lui Hans Schroeder, un localnic care a dispărut ieri. Stop.
Schroeder, care lucra ozaional ca și ajutor de brutar,
a fost bănuit că avea legătură
cu sângerosul masacru de sâmbătă seara. Stop.
Maestro, pot avea o notă, te rog? O notă pentru Eddie.
De data aceasta e o baladă.
Traducerea și adaptarea: Shadow & BMC
Comentarii pe www.tvblog.ro